567 



Denna Coccus gibber hyser flera arter af 

 Pteromaliner, i sjnuerhet af slägtet Encyrtus , 

 och bland dem synes E. sericeus i denna art 

 förekomma särdeles ymnigt. 



5. Coccus Cypraeola. 



Den fullvuxna honans kropp är nästan äggformig, 

 framåt mera uppblåst, bakåt något utdragen, 

 med jemnbred mynning; färgen mörkbrun; 

 ytan punkterad, i synnerhet på sidorna. Tab. 

 IV. fig. 1 3- 1 5 -) 



Denua -^rt, som mycket liknar den föregå- 

 ende C. ^ibber j finnes på qvistarna af åtskilli- 

 ga löfträd, bland andra äfven på SaJix Caprea, 

 och i anledning häraf, samt af De Geers fi- 

 gur, är jag böjd att tro, att det är denna art, 

 som gifvit anledning till Linneska namnet Coc^ 

 cus Caprecu^ ehuru denna benämning är full- 

 komligen lika så osäker, obestämd och nn'ssle- 

 dande, som de flesta andra, h vilka enligt sam- 

 ma princip blifv^it tillagde detta slägtes arter. •*) 



*) Coccus Cypraeola. 



Femina ve tus t a : spadicea, anti'orsum turgida, po- 

 steiius subproducta , apertura lineari ; lateribus 

 punctiilatis , subrugosis. 



**) Om man i våra erilomoloi^iska System genomög- 

 nar de upptae^na Arterna af Coccus, finner man att 

 de nästan alla bära namn af någon vext, på hvil- 

 ken de uppebålla sig; och denna biolta uppgift stär 

 der äfven i sjelfva arlkaiakterens ställe. Anlednin- 

 gen härtill är väl dels den oöfvervinneliga svarii;;- 

 het , som mötte Li5né vid hans forsÖk alt elter för- 

 fattarnes beskrifninqar karakterisera dem, del'* en hos 

 denna stora man ofta omisskän nlig förkärlek för Flora* 

 alster, dels en förulfatlad mening om ett vida bestäm- 

 dare förhållande mellan växterna och de pä dem 

 lefvande insekter, än erfarenheten sedan visat ega 

 vumj i följd hvaraf de sednare allttör ofta erhållit 



