386 



Förrän jag företager beskrifningeii af dessa 

 i Copalen, funna släglen och arter, torde det 

 ej vara öfverflödigt att undanrödja en eljest 

 ganska billig farhåga, att nemligen de sålunda 

 inneslutne insekter väl svårligen torde kunna 

 skönjas med nog tydlighet, för att med tillräck- 

 lig vetenskaplig noggranhet bestämmas och be- 

 skrifvas. Denna farhåga är visserligen, hvad 

 ett stort antal af Copal-insekter beträffar, gan- 

 ska rättvis; men bland en större myckenhet 

 af individer förekomma äfven sådana, h vilka, 

 sedan Copalen blifvit slipad till behörig tunn- 

 het, synas så fullkomligen tydliga och rediga, 

 att äfven om de finaste partiernas beskaffen- 

 het föga något tvifvel kan uppstå. Ofta med- 

 gifver tillgången på individer af samma art 

 till och med, att till någon del utskala en eller 

 annan, och sålunda öfvertyga sig om den verk- 

 liga coloriten och den finare sculpturen, samt att 

 sedan genom analogien undvika den illusion, som 

 i detta afseende kan vara att befara af sjelfva 

 Copalen. — Man måste äfven medgifva, att des- 

 sa insekter i sin klara Copal-omgifning: äro långt 

 säkrare förvarade för tidens och skadedjurens 

 åverkan, än i det mest omsorgsfullt vårdade 

 Museum; och att en del, antingen ytterst små 

 arter, eller af en mjuk och föränderlig consi- 

 stence, — såsom t. ex. Arachniderna, — svår- 

 ligen kunna genom den vanliga methodeu så 

 Väl bibehållas *). 



*J Man torde härvid påminna sig det besynnerliga för- 

 varingssätt man för någon tid sedan såg vidtagas i 

 Tyskland, då man nämligen inneslöt hvarje insekt 

 i en liten särskild träask, med väl tillkittade glas- 

 skifvor både till läck och till botten, h varigenom 



