449 



iillblockcn strödda öfver landet. För alt 13'^d- 

 ]igt visa att det iikviil icke sa lörhaller sig, tor- 

 de jag böra återkalla i minnet utseendet och 

 sammansättningen af de lösa jordh'varf\ hvilka 

 onekligen tillkommit under niimnda kat.isUoph, 

 samt så vida man kan sltita IVun verkan till dess 

 orsak, ant^Ma beskaffenheten af de krafter, *ora 

 då voro verksamma. 



Om vi bestiga någon af de granitkullar, som 

 i det södra Sverige höja sig i någon betydlig 

 mån öfver den allmänna jemna jordvtan (t. ex. 

 Balsberget vid Råby, och ännu tydligare Kju- 

 gekulle vid Beckaskog, Lillöii vid Fjelkinge m. 

 11.); så finna vi meieiulels deras lopp på ett 

 förvånande satt sönchirsla:;en och de deiifrån 

 brutna, större och mindre blocken, vräkta dehs 

 öfver bergets sida, dels nedanför de&s, fot och 

 derifrån ofta strödda öfver marken till ett så 

 långt afstånd som ögat förmår Ölverskåda. Yi 

 liäpna vid ålankan af den våldsamma skakning, 

 som förmått sönderspriinga sjcifva Grundbergen, 

 och de mäktiga krafter som kunnat kringströ de 

 lösbrutna blocken liksom agnar öfver fältet. IMea 

 då vi med mera lugn förmå betrakta detta sub- 

 lima phenomen, finna vi att alla från berget 

 lösslitna block ligga blott i ett enda väderstreck 

 derifrån, nemligen ät söder. Vi kunna med sä- 

 kerhet håraf sluta, att den kraft, som bortfört 

 verkat i en rigtning från JY. åt S. och att 

 denna kraft ej kunnat vara någon annan jin eu 

 stark öfversvämning med våldsam slJ öm i den 

 nämnda rigtningen. ■••_). — Om vi derefter ned- 



*} Märkvärdii^t är att den sista stora 6Tversv;imnin£», 

 livaraf landet varit lienisukt, lyd liften i Svcrii;e 

 Vornniit från norr; i Frankrike (krinj^ Paris) frAij 

 ifjdoH; och i Skottland ocli vcstra Aonij^e fiixn vestcr. 



