45f 



förtjena isynnerhet uppmärksamhet för den sto- 

 ra mångfald af olika bergarter, hvaraf stycken 

 har finnas samlade. De flesta bestå dock af 

 grönsandskalk och tufaii-kalk. Under detta la- 

 ger och åtminstone ned mot hafvels niveau ut- 

 göres hufvudmassan af en grof sand eller grus, 

 beslående mest af rundslipade hvita qvarlzkorn, 

 dels genomsigtiga, dels opaka : äfven träffas rund- 

 slipade korn af sammansatta bergarter samt an- 

 dra som bestå af kalk och, vid näimare un- 

 dersökning, befinnes vara fragmenter af snäck- 

 skal. Denna kalk ar jemnt lördeUd i hela 

 sandmassan, hvarföre sanden öiVerallt fräser 

 med syror. 



Denna mäktiga sandbädd afvexlar med fy- 

 ra eller fem tunna lager, af 5 — 8 tums tjocklek 

 hvardera, bestående af en mycket finare, gulak- 

 tig, något skiffrig och i sitt våta läge mer sam- 

 manhållig bergart, hvars kanter stå längre ut 

 än sanden och bilda derigenom afsaltser pä den 

 branta slutningen. Denna bergart är en ytterst 

 fin blandning al qvarlzkorn och kalk, och så lös 

 då han torrkats, att han lätt sönderfaller för fing- 

 rarna till ett fint pulver. Denna beigart frä- 

 ser mycket starkt med syror och i dess grann- 

 skap är sanden ofta ockrafärgad; deii trallades 

 äfven nåqra körthir af svalvelkis. 



Det som dock mest torde förtjena uppmärk- 

 samhet i denna sandbädd, och som gifvit anled- 

 Jiing till dess beskriliiiug, äro de ko/ som deri 

 förekomma. Dessa träffas som kolslybbe i san- 

 ilen redan från åsens öfversta rj^gg. Längre ned 

 bilda de ordentliga lager. Af dessa äga de öfre 

 dock endast itill i. tums tjocklek. Något öfver 

 niidten af åsen märktes ett sådant lager af vid 



