Stats-Minister undföll ingen, och det oagtadt 

 var icke ett ögonblick , från folkets eller Konun- 

 gens sida , valet af denne man ovisst. Allmän- 

 na rösten begärde enhälligt Anker dertill och 

 Konunc^ens val blef i öfverensstämmelse med 

 folkets önskan. Från år 1 8 1 4 lefde Anker , i egen- 

 skap af Stats-Minister , i värdighet lika med En 

 af Rikets Herrar, i Stockholm till år 1822 då han, 

 i en åkler af 78 år, på underdånig begäran er- 

 höll tillstånd att nedlägga det vigtiga kall han, 

 med sin Konungs utmärkta bifall och till sina 

 gamla och nya medborgares stora tillfredsstäl- 

 lelse , innehaft , för att på Bogstad , i skuggan af 

 lundar dem han sjelf planterat , åt det enskild- 

 ta, mindre mödsamma lifvet ägna återstående 



dagar. — 



Vi hafva sett blott en skymt af Ankers 

 verksamhet i det enskildta lifvet. Jemte Statens 

 tjenst skötte han sina enskildta angelägenheter 

 på ett sätt som icke mindre utmärker honom. 

 Det oansenliga Bogstad, h vars åldriga åbyggnad , 

 från ett länge försvunnet tidehvarjf, nu gömes 

 under öfverhängande träd, såsom en till vår tid 

 förvarad verklig antiquitet, reste sig smånin- 

 gom till ett Herresäte , der smak och be- 

 qvämhghet hade gjort anordningen. Den jord 

 som, då han emottog Bogstad, besåddes med 10 

 tunnor hafra och födde två hästar samt 8 kor , 

 -hade under hans hand vunnit en sådan odling, 

 att då han 181 4 kallades till Stockholm, såd- 

 des der II tunnor råg, 20 tunnor korn, 120 

 tunnor hafra, och sattes 120 tunnor potatoes; 

 det födde nu 82 hästar , 5o nötkreatur ocli 

 100 får. — Men jordbruket var ej nog för hans 

 •verksamhet. Han köpte år 1792 Bärums jern- 

 bruk , som med sina ägor gränsade till Bogstad; 



