44 



sk?., som geck igenom filtrum, och som a ny 

 fälldes da den kom i den förut genomgångna, 

 klara, pä alkali rådande vätskan. Jag uppsam- 

 lade den i ett sårskiidt karl, der den lemnades i 

 hvila. Den klarnade efcer i dygns forlopp och 

 vätskan hade då en svag gul fårg. Den reage- 

 rade och snsahade af alkali, men fälldes det oak- 

 tadt af raera tillslaget alkali. Blandad med salt- 

 syra eller salpetersyra, grumlades den först, meti 

 det fällda upplöstes sedan fallkomligt. Upplös- 

 ningen i saltsyra blef oförändrad i kokning, men 

 den med salpetersyra gelatinerade, hvarefrer dea 

 icke mera klarnade? hvarken af salpetersyra eJier 

 saltsyra. 



En annan portion oxid, som blott en gång 

 blifvit till tvättning ofvergjuten med vatten, torr- 

 kades i prå?s emellan sugpapper, hvarefter dea 

 lemnades pa ett luftigt ställe att fullt torrka. 

 Den sammanbakade derunder till färglösa, nästan 

 genomskinliga klumpar liknande groft glaspulver* 

 Den förhöll sig till syror på följande sått: 



I Svafvelsyray utspädd med lika delar vatten, 

 upplöstes den till en god del, och om mer syra an- 

 vändes ån som åtgick till oxidens måttning, så 

 upplöstes alltsamman, utan grumling. Blandades 

 den halftorra oxiden med en ringare portion ut- 

 spädd svafvelsyra, så sönderföll den, en del upp- 

 löstes i syran till ett surt salt, och en annan del 

 blef olöst i form af ett hvitt pulverformigt, ba- 

 siskt salt. 



Af SalpHevTyva upplöstes den till full mått- 

 ning, så att den sura smaken försvann och er- 

 sattes af en rent sammandragande. Efter några 

 dagar blef lösningen oklar i luften, och om dea 

 kokades, så gelatinerade den, förlorade sia sam- 

 mandragande smak och blef sur. Jag kunde deii 



