frag8, hlandade (ag spiritus Libavii med salpeter- 

 syrå, och afiokse bianningen till torrhet vid eii 

 lindrig vårme. Oxiden i spiritus Libavii syrsattes 

 på. salpetersyrans bekostnad, fälldes i mon som 

 lösningen concentrerades, och återstod efter lös- 

 ningens intorrkande. Derefter upplöste jag tenn 

 i en blanning af falpetersyra oth saltsyra; den 

 förra närvarande, i etc siorre forhällande ån sotn 

 fordry*-;" till tennets syrsåttning. Låsningen af- 

 satie en ladngå af ett b vitt, i rent vatten losligt 

 pulver, hvars upplösning stelnade i kokning. Dsn 

 delen af tennsoiution , hvarur det hvita pulvret 

 afsatt sig, distilierades i en glas-retort med forlag; 

 åen gaf först vatten, sedan syrsatt saltsyregas, sä 

 spiriiur Libavii, i början mycket utspädd och 

 med stort ofverskott af saltsyra; sedan mer och 

 mer concentrerad och neutraL Slutligen återstod 

 i refonen vid en hetta som kom glodgning ganska 

 nåra, en groft pulverformig, icke det minsta 

 cristallinisk, hvit massa, som i denna temperatur 

 icke på fiera timar undergick någon vidare för- 

 ändring. En del af detta pulver uitogs , efter af- 

 svalning, och ofvergjots med vatten, hvari det ge- 

 nast upplöstes till en oklar, sammandragande våt« 

 ska, som fälldes både af concentrerad saltsyra och 

 genom kokning. Den i retorten qvarlemnade de- 

 len utsattes för glodgningshetta, hvarvid den gaf 

 litet syrsatt saltsyregas och några droppar spiritus 

 Libavii. Den uttogs derefter och glödgades i 

 Platina-digel vid en ånnu strängare hetta, hvaraf 

 den likväl icke eller fullt decomponerades, utan 

 lemnade saltsyra, då den efteråt behandlades med 

 alkali. 



Detta fSrsok sätter utom allt tvifvelsmål att, 



il. lena upplöses i *n blanning af saltsyra och 



' sal. 



