52 



soken åro förnämligast anställde med den högsta 

 syrsåttnings - graden : 



Uvdratet deraf uplostes i caustlkt kali, luten 

 afskiijdes från det olösta/ afroktes hastigt i en pla- 

 tina degel lill nåra syrups consistens, hvarefter den 

 anskot i små, korniga, hvita cristaller, hvilka i an- 

 seende till svårigheten att skilja dem från den con- 

 centrerade vidhängande moderluten, icke kunde 

 analyseras. 



Luten, hvarur cristallerne satt sig, utspäddes 

 med mycket vatten och kokades med oxid-hydrat, 

 så långe den förmådde uplosa något. Efter klar- 

 nandet hade den mattade lösningen i genomseende 

 en m.orkgul fårg, och sedd från dagen var den 

 blåagtigt hvit och opaliserande. Afdunstad gaf den 

 ett geleé, som trögt intorkade till en mörkgul i 

 vatten åter loslig massa. Glödgades den torra åter- 

 stoden, så blef den glasig och grågul, fuktades i 

 luften, och då den ofvergjors med vatten, utdrog 

 detta alkalit med lemning af oxiden. Bråndes den 

 vid en sträng hetta med en större portion caustikt 

 kali, så blef den hvit och uplostes nu helt och 

 hållet af saltsyra. Detta bevisar att värmets in- 

 flytelse vid högre temperaturer ej endast betager 

 tenn - oxiden sin egenskap att förenas med andra 

 kroppar, utan lossar den till och med från dera 

 med hvilka den redan år förenad. Vid en myc- 

 ket hog temperatur, släpper den i förening med 

 kali en del af gitt syre, och reduceras till mel- 

 langraden. 



En portion af lösningen i caustikt alkali fäll- 

 des m.ed alkohol, for att, om möjligt var, på detta 

 sått frambringa en bestämd förening. Den torr- 

 kades i press och glödgades. 4 gr. deraf decompo- 

 nerades med saltsyra, hvarvid alkalit, som före 

 torrkningen icke innehöll ^kolsyra, wtdrogs med 



