5S 



har besannat hans uppgift att det pa vanligt sått 

 beredda musiv guldet vid sin decomposition, verk- 

 ligen ger en liten quantitet svafvelsyrlighets-gas. 

 Jag har likväl anledningar att anse det syre, som 

 dervid bildat svafvelsyrlighets-gasen , såsom icke 

 väsentligt horande till musiv-guldets sammansätt- 

 ning, dels af forf5ok till musiv-guldets frambrin- 

 gande, som jag längre ned skall anföra, och dels 

 deraf, att det val kan vara enligt med våra van- 

 liga chemiska begrepp, att en metall i sin lägsta 

 syrsåttningsgrad kan förenas eller i smältning blan- 

 das med samma eller med en annan metall i sin. 

 lägsta grad af svafvelbindning; men dä någondera 

 af dessa har lågre foreningsgrader, måste dessa der- 

 vid framkomma, d. å. svaflet måste, om det råder, 

 förenas med syret och producera en svafvelforening 

 i minimum eller omvåndt. 



Jag ref 3 grammer svafvelbundit tenn i 

 minimum till ett ganska fint pulver, blandade det 

 med ii gramm lika fint pulver af svafvel och 

 upphettade blanningen i en liten vågd och dermed 

 till ^ fylld glaskolf, hvars opning var löst till- 

 stoppad ined en propp af kol. Kolfven hängdes 

 emellan uppglodgade trådkol, och då den varit en 

 stund mörkt rodglodgad och intet svafvel mer 

 forflygtigades, togs den ur elden. Den i kolfven 

 stannade massan vågde 3» 33 gr. och var ett me- 

 tallglånsande, mörkt grågult musiv-guld, som 

 utom fårgen hade alla carafterer af musiv-guld, 

 och som i kraft af beredningssättet icke kunde in- 

 nehålla syre. Jag ansåg det for ett ofullbordadt 

 musiv-guld, som genom omsmåltning med mer 

 svafvel skulle få en högre fårg. Jag blandade 

 derfore å nyo 3 grammer deraf i en dylik liten 

 glaskolf med i§ gramm svafvel och upphettade 

 dem tillsamman lika; som förut. Apparaten hade : 



