I lO 



Utom r^ef-, att c?enna fargart ofta förekommer 

 hos natar-al.vtren . träffas den också icke sällan i 

 nienniskors ögonringar. 



Såsom Fårgafvikningar anforer Illiger jem- 

 val: hidi^obld , indiccs; Lncbmtsblå Parellinus; 

 Phnimonblii, Pruninus ; Blåklints färgad, cyantco- 

 lor; T-crkosblu , Turcinus och BerghlLt , Armenius; 

 åfvenscm LuDWIG : Lidigoblu , iaJigino - ccEruleu^ , 

 och Eiiialjblå, Smaltino-ccEruleus; men dels inne- 

 fattas de under redan anförda arter, dels å^^o de 

 för mycket obetydeligen afvikande frän dem, act 

 kunna såsom distincta antagas. Bland de af Abbe 

 EsTNERgifna fargprofver sjnestyceligen.att den sist- 

 nårnnde endast år en artförändring af azureus. 



E. Jf Grht. 



1. Blägron, glaucus, 27^ en grön scm 

 skiftar på grått och blått. 



T. ex. Saperda tremula; Lichen alaucus, m. m. 

 Detta år åfven en af de fårgarter, hvarom 

 Auctorerna haft olika begrepp, h vadan jag nu ansett 

 dess bestämmande högst nödigt, emedan den sär- 

 deles i växtriket ofta förekommer. 



2. Koppargrön, asruginosus, 29) en stark mi- 

 oeralisk blågrönhet. 



T. ex. Flåckarne på Lamia iiiiperiaiis; Kop- 

 jpargrönt, m. m. 



$c. Ljus koppargyon ( Seladongrön ) clare 

 eeruginosus eller Malachiticus, 2 8)enlju*^ 

 mineralisk blågrönhet. flj 



. T. ex. Lamia regalis, Curculio i6-pun- > 

 ctatus, m. fl. 



27} ladigo och Gummigutta. ut?p?dde. 

 39) Stark SvansÅgrona, upl'J5t i ätdcka. 

 %i') Sådan 'SpamÅ^rona fcehcrissa utspädd. 



