114 



T. ey. Rhainphastos Piperivorus under till; Ci- 

 stela suiphurea, vingflåtkarne på Altica 8 gutlata; 

 Anemone suiphurea; Svafvel, m. m. 



Då svaflets fårg ligger till grund for benåm- 

 ringen bor denna fårg falla i grönt, hvilket lik- 

 väl en del Auélorers fårgprofver icke utmärka. 



2. Hvifgul, alboluteus 39) en gulhet sona 

 mera faller i hvitt ån gult. 



T. ex. Fringilla canaria alln^.ånnast, Sylvia Si- 

 billatrix; Coccinella lineola, Papilio Galatbea, m. fl. 



Hit horer i allmånbet Författares pallidus; 

 men hvilken , såsom besråmd. fårgterm synes olåm- 

 pelig, utan bor snarare användas for att utmärka 

 blekheten, af hvilken fårgterm, som hålst. Af- 

 ven bor hitforas Retzii *) flavicans eller palli- 

 defiavus. 



3. Strugnl, (stramJneus) 40) en gulhet, som 

 nåstan omärkligt syftar åt rodt. 



T. ex. Thorax och vingPiåckarne på Altica al- 

 •bicollisj, Papilio Delius Esp. ; flere Musci och deri- 

 bland Hypnum stramineum, m. fl. 



Denna fårgart , som igenkånnes pä den full- 

 mogna sådeshalmen, fortjenar, såsom val skiljd att 

 hår få ett rum; men bor aldeles icke stöta i brunt 

 som Illiger anfört, då den skulle afvika från sin 

 denoraination. Den kallas af somliga paleaceus, 

 hvilken term Illiger likväl anser synonymon till 

 flavus och fiavidus. Willdenows och Haynes 

 pallide flavus horer hit. 



39} Gummigutta utspädd, med iitet upplöst Saffran» 



*) Retzh luledning nll Djurriket. 



40) CurKmigutta utipädt med litet KonsjentU, 



