148 



'ga, så att deras lik-belågna Lineer aro som i:n] 

 men hafva for ofrigt o!ika sammansåtming med de 

 ivanne hittills betraktade , hvilkas Coostruöiort 

 förtstålles i Figuren : så låter det dock alltid tåa- 

 i(a'sig, att tvånne sådana sins emellan likformiga 

 tviaschiner, som N. 1. ocfi N. U, kunna gifvas i 

 hviika åstadkcT^ma samma verkan , som de andra 

 4ired derri olikformiga, men sins emellan likformi- 

 ga N. Hl. och N. iV, ocli det under samma 

 Pråss-Vattn-hogder med dessa sistnämnda. På det- 

 ta sattet kan man i aJlmånhet sluta, att forhållan- 

 idet emellan (p), (c), {t}, [hy, och (n^jj), (c\/r/), 



OV»U^). bH.de. .a.„.a i bägge paren af 



l^essaMaschir.er, ehuru olika for åfrigt dessa Öyan* 

 titeters Absoluta vården åii må blifva. 



1 likformiga Ofverfalls-hjul, så inrättade, att 

 Vattnet hufvudsakligen verkar med sin tyngd ^ 

 foch obetydligt tned sin stotj, vicäriera Vättn-mas= 

 Sorna i bagge Hjulens Skoflar i stallet for iikfor- 

 inigä Pråss-vattn-pelare, hvijkas hogdeir åro soni 

 i;n; hvaraf, ehuru med någon större vidlyftig- 

 het, samriia förhållanden hårledas j som ömnåiii- 

 de åro. 



Att vånta, det lorsok i ett så gråtinlaga ock 

 inveckladt åmne, ?köla alldeles fullkomligen instäm- 

 ma rried Theorien , vore det sammaj som att icke 

 Kafva något begrepp om skillnaden emellan den 

 Kéna och Tillämpade MathemarikeDo Åfvikelser 

 åro i dert sednare cundvikeliga; och den Metho- 

 däen, som af dessa har de minsta, undei: for of& 

 iigt lika onlPlåndigheter, blir alltid den båsta* 

 jfrån denna Syn^puökt betraktad^ bar den hår un^ 



