177 



men åe basiska saher den med dessa syror synes 

 frambringa, rodna lakmuspapperet. Afdunstar man 

 salpetersyrad teilur-oxid till torrhet, utan alt strängt 

 upphetta saltet, så bnrrtgfir syran småningom nä- 

 stan helt och hållet, och utdrager man ur återsto- 

 den med varmt vatten den saipeter^yrade teilur, 

 som ånnu kan vara qvar odecomponerad, så får 

 man en hvit pulverformig massa, hvilken liksom 

 antimon-syrorna och tenn-oxiderna rodnar lakmus- 

 jDapper, men förlorar denna egenskap genom bran. 

 ning. 



Upphettas tellur^oxiden med salpeter, så sy- 

 nas de icke verka på hvarandra, förr ån massan 

 kommer nåra glodgning eller den temperatur hvari 

 oxiden smälter, då uppkommer hastigt en häftig 

 fråsning, salpetersyra utvecklas i tjocka röda ån. 

 gor och tellur-oxide«i upplöses. Efter afsvalning 

 har man en snohvit emaljlik massa, som fullkom- 

 ligt löses i kokande vatten, hvilket sedan under 

 afsvalning afsåtter ett hälft cristalliniskt pulver. 

 Detta pulver år en förening af kali med tellur» 

 oxid, ett verkligt tellursyrcidt kali. Det upplöses 

 till en god del i kalit vatten, och om det till full 

 måttning upplöses i kokande vatten, så afsåttes det 

 åter under afsvalning, i samma hälft cristalliniska 

 pulver. Det liknar i detta fall aldeles det anti- 

 monsyrade kali, som anskjuter ur en inkokad lös- 

 ning. Det har en svag, skarp, något metallisk 

 smak, och reagerar på lakmuppapper for alkali. 



Löses oglodgad tellur-oxid i caustik ammoniak 

 genom kokning, så anskjuter ur den svalnande 

 upplösningen ett dylikt hvitt, pulverformigt salt, 

 som år tellurnjrad ammoniak. 



Blandas en upplösning af tellursyradt kali 

 med saltsyrad baryt eller saltsyrad kalk, så faller 

 den tdliirsyrad barijt eller tdlursyrad kalk med hvit 



