Dessa f5rsok bevisa ytterligare, att det ar p* 

 tellur-metallens fråndskap till saltbAsernas radica- 

 ler, dess fråndskap såsom s/ra i oxiderad form 

 och i förening med våtet beror ^ och att proportio- 

 nerna emellan de brännbara radicalerna i alla 

 dessa föreningar sta till hvarandra i ett beståmdt 

 forbällande, lika som vi veta att det inträffar 

 emellan svdfvel och de radicaler, hvarmed det 

 låter förena sig i brännbart eller syrsatt tillstånd, 

 och likasom det följer af de eleftrochemiska åsig- 

 ter jag i det föregående anfört. 



Det år å en annan sida också klart, att, då, 

 telluren fossil förekommer, förenad med bly» 

 silfver, guld m. fl., så spelar den i dessa förenin- 

 gar samma role, som svaflet i sulphlireta, och 

 desse uro verkliga teilureta, tellurbundna metaller,' 

 hvilka genom syrsåttning skulle kunna förvandlas 

 till tellursyrade salter. Rådfråga vi Klaproths 

 analyser, så finna vi i tellur-malmerna från Na- 

 gyag detta forhållande af naturen iakttagit. IVeiss- 

 irz innehåller mot 44,75 d. telliir 26,75 ^' gu'd,, 

 19,5 d. bly och 8,5 d. silfver. De qvantiteter 

 syre som fordras att förvandla dessa metaller till 

 saltbaser, äro: for guldet, enligt h vad jag längre 

 fram kommer att nämna, 3>2i", for blyet i,; 

 och for silfvrct 0,63, tillsamman 5, 33; men 44,7; 

 d. tellur upptaga 11 d. syre och y, 33 )><ra = 10, 6ö. 

 BidttererZf som väl egentligen torde böra anses 

 såsom tellurbundet bly, består af 32,2 d. tellu 

 och 54 d. bly. Den förre skulle upptaga 7,985 

 å, syre, och det sednare 4, li§ d. syre, således, 

 åter så nära samma forhållande, att mai> väl ickt 

 kan anse afvikningen f6r annat ån observations^ 

 fel. Blättererz innehåller dessutom 9 d. guld, | 

 é, silfver och 1,3 d. koppar, samt 3 d. svafvel; 

 D@s£e metallers fBrhållaodt till svaret ar sådant ^ 



