191 



purpurfårgacle fällningen var i horjan Mpplost i 

 vätskan till en klar ljust purpurröd solution , och 

 fälldes efterhand, hvarvid den fick en mörkare 

 flrg. Fällningen tvättades val på filtrum och 

 torrkades i en temperatur, som något ofversteg 

 1 00°. Den var nu mörkt purpurfårgad, nästan 

 svart, och upphettad i en Kten vågd distillations- 

 apparat till full glodgning, förlorade den 7,6 p. c. 

 i vigt af vatten, utan att någon annan g^ der- 

 vid utvecklades ån kärlets atmospheriska luft. Der- 

 vid hade den mörka purpurfärgen förvandlat sig 

 till tegelröd, precist sådan som den en blanning af 

 svafvelsyradt kali eller kiseljord med knallguld, 

 efter guldets reduciion genom glodghing, erhåller. 

 Detta forsok bevisar således att purpurn år ett 

 hydrat, att guldet deri icke år metalliskt, men att 

 det efter glodgning blir det och måste sedan vara 

 en enkel mechanisk blanning af guld med tenn- 

 ox,id. Behandlas det nu med kungsvatten , så 

 upplöses guldet och den glödgade tenn-oxiden blir 

 olöst, utom en ytterst ringa portion som syran 

 upptager. Ur lösningen i kungsvatten af de 92,4 

 p. c. glödgad purpur, fållde svafvelsyrad jern- 

 oxidul 28,0 p. c. guld, och lemnade 64,0 p. c, 

 tenn oxid olöst. Har felas således 0,4 p. c. som 

 under forsoket blifvit förlorade. 



En portion fuktig guldpurpur, som digerera- 

 des med concentrerad saltsyra i stort ofverskott, 

 decomponerades på det sått att metalliskt guld 

 blef olöst, och en gul upplösning af saltsyrad 

 tenn-oxid erhölls, hvari befanns tenn-oxid i maxi- 

 mum, men hvari jernsalter icke upptäckte ringaste 

 spår till guld. 



Dessa fovsok synas bevisa att guldpurpurn ar 



, en förening af hvit tenn-oxid (oxidum stannicum) 



syrsatt guld och vatten, hvarvid vattnets syre 



