194 



hvari saltsyrad guld-oxiä och saltsyrad tenn-oxid 

 upplåstes, och ett smutsigt grönt pulver lemnades 

 olåst. Detta pulver digerades med kokande vat- 

 ten, hvarvid det decomponerades och leomade 

 slutligen en mörk metall-massa. Vätskan hade 

 färgat sig gul och innehåll både tenn och guld. 

 Den reducerade guld-massan smaltes och befarins 

 vara en tenn legering. Hår hade alltså dessa bå- 

 da metallers fråndskap sammanfört dem i den me- 

 talliska legeringen, i purpurn, i det saltsyrade 

 oxidul-saltet, i det saltsyrade oxid-saltet, och med 

 fa ord i alla de föreningar,, som af båda kunde 

 ingås. Hufvud-momentet for purpurns bildning 

 ligger således i dessa båda metallers starka ömse- 

 sidiga fråndskap. j 



Andra momentet i purpurns bildning år guld- I 

 oxidens reduction, förmodligen till en lågre syr-' 

 såttningsgrad, som i detta fall måste ligga mitt 

 emellan oxiden och oxidulen , der vi redan sett | 

 att åtminstone en lånk fattas i syrsåttnings-serieTi, 

 och hvars fårg torde vara purpur-rod. Denna 

 syrsåttnings-grad, hvars existens likvål ånnu år en 

 blott formodan , måste då vara den som färgar^ 

 animaliska , samt åtskilliga vegetabiliska åmnen,. 

 då de fuktas med guld upplösningar; ty den pur- 

 purröda fårg desse Smnen dervid erhålla, tyckes 

 icke kunna hårrora från oxiden, som år morkt^ 

 umbra-brun, och icke eller från oxidulen, som it 

 gran. 



Det tredje momentet for purpurns bildnings 

 år utspädningen. Då lösningen icke år tillråck- 

 ligt utspädd så utfaller fårgen mörkare, emedan 

 en del af den mörka metalliska legeringen tillika> 

 fålles, och fårgen utfaller ljusare, i mon som lås-^ 

 ningen år mera utspädd. Dervid måste det all-»i 

 tid hånda, att purpurns sammansåitning utfaller 



