198 



metall, som stannar pa bottnen i form af ett grått 

 pulver. Ofversjutes och kokas den med utspädd 

 svafvel-syra, så synes den ingen féråndring un- 

 dergå. Blandar man deremot svafvel-syra med 

 dess upplösning i kali, så att blanningen blir 

 sur, så upplöses åter den fallande oxidulen och 

 vårskan får en mörkbrun fårg, som efter några 

 dagars utsättande för lufceu blir allt mer och mer 

 Ijusrcd; och synes fcrvandlas till oxid-salt. Sal- 

 peter-syra upplöser den till ett grönaktigt brunt 

 sak, som efter afdunstning blir svart, men som 

 innehåller ganska mycket oxid, Attik-syra upp- 

 löser den Innu våta oxidulen med grenaktigt brun 

 färg, och l^iningen ger en gronbrun, gummilik 

 massa, som icke fuktas i luften, men som lått lå- 

 ses i vatten. Med kol-syra synes den icke kunna 

 förenas, ty det saltsyrade oxidul-saltet decompcne- 

 ras i vårme af k::l5yradt alkali med utveckling af 

 kolsyregas, och en gcd del af oxidulen upplöses 

 sedan i det kolsyrade alkalit. Med saltsyra och 

 ammoniak ger denne oxidul ett eget dubbei-salt, 

 som val icke kan directe frambringas, men som 

 ganska lärt erhålles dl det motsvarande dubbla 

 oxid. saltet deco-mponeras. genom utsåitande for en, 

 småningom 5kad temperatur, eller då det i ea 

 slas-retort sönderdelas till vinnande af metallisk 

 platina. Man erhåller cå ett fcbiimat, som beslår 

 af detta dubbla oxidul-salt med salmiak. Då sal- 

 miaken upnloses i vatten återstår dubbel -saltet 

 i form af ett pulver, hvars fårg år emellanl 

 grått, gult och grönt, "^et angripes icke af syror, 

 caustikt kali utvecklar derur inea ammoniak-ångror 

 cch afskiljer ineen cxid^l ; men då det i en litea^ 

 glaskolf utsattes for en hastig hetta sönderdelas 

 det, ger liquid saltsyra, saltsyrad ammoniak och i 

 k®lfvea återstår metallisk platina. Pla- 



