207 



skap?grad emellan dessa båda metaller. Det år 

 ocksä anmfirkningsvårclt att den pulverformiga for- 

 enino; af qvicksilfver med palladium, som i före- 

 gående forsok icke decomponerades af mörk rod- 

 glodgning, var Fammansatt af 0,7073 gr. palla- 

 diiim och af 0,6157 gr. qvicksilfver. De förra 

 upptaga 0,0989 g^. syre och de sednare 0,0488 

 gr., d. å. qvicksilfret skulle vid sin oxiderln^ upp- 

 taga jemt hälften sä mycket syre som det palla- 

 dium hvarmed det år forenadt. 



Palladium-oxiden fålld med caustikt alkali år 

 ljust rostfärgad, ljusare ån platina-oxiden. Den år 

 i denna form ett hydrat. I vattenfritt tillstånd fås 

 •den bast då salpetersyrad palladium-oxid inkokas 

 till torrhet och saltet upphettas vid en ganska lin- 

 drig temperatur. Syran släpper den ganska lått 

 och oxiden återstår i form af en svart, sprucken, 

 ; på ytan metallglånsande massa. Den löses trögt, 

 i 'äien fullständigt i syror och fordrar dertili en nå- 

 gon stund fortsatt kokning. Af saltsyra upplöses 

 den utan utveckling af syrsatt saltsyra, den år så- 

 ledes, oaktadt sitt utseende, icke super-oxid. 



Saltsyrad palladium-oxid ger ett vackert rodt 

 salt, som sedan dess kristallvatten år forjagadt, 

 har svartbrun fårg. Utsatt for en högre tempera- 

 tur smälter det och kan sedan i glaskärl tåla lin- 

 ''drig glodgning utan att decomponeras. Då het- 

 tan blir så stark att palladium reduceras, sker 

 detta på en gång utan att mindsta tecken till en 

 forutgående bildning af ett oxidul-salt kan formår- 

 kas. Det af saltet reducerade palladium har en 

 synnerligt skon silfverglan?. Om torr neutral 

 saltsyrad palladium-oxid fuktas med litet vatten 

 och åter evaporenas , så förlorar den for hvar gång 

 detta sker, en portion syra och förvandlas till 

 ett mörkt rosenrödt i vatten olösligt basiskt salt. 



\ 



