22Ä 



gen marktes hår, sJsom i förra forsoket, att hela 

 massan, uti ett visst ögonblick hade tegelfårg. Sy- 

 ran var ren och deraf uppkom fårgskillnaden. 

 Massan var i detta prof starkare glödgad ån i det 

 förra, hvilken omständighet i förening med sy- 

 rans renhet, torde förklara den mindre syre-pro- 

 centen. 



Då så beskaffade profver, som dessa, icke åro 

 underkastade Hagon forlust, utan snarare tillök- 

 ning, år det troligt att råtta syre -procenten år 

 ii;275. 



j. Med Svqfvel och Syre. 



Uti en kolf a^ vigt =31,882 lades 10 gr. 

 vismuth metall som kokades med svafvelsyra till 

 en grå massa, hvilken begjots med salpeter-syra, 

 emedan svafvel och svafvelbunden vismuth var 

 bildad. Kokning^en underhölls tills hela massan 

 blef hvit, hvarpå kolfven hölls i starkare eld så 

 att den svafvelsyra som afrokte icke condenserades 

 i kolfvens hals. Efter slutad rökning var massan 

 något stötande i grått och alltsammans vågde = 

 48.337- Således hade 10 gr. metall vunnit, 6,455 

 håraf \/—~ 5*327, hvilken syra innehålkr 3,1940 

 gr. syre Denna nummer år icke någon product 

 äf metallens syrehalt med helt tal; hvilken om- / 

 ståndighet, i förening med fårgen, gaf mig anled- 

 ning att misstånka för liten syrsåttning. Derföre 

 tillsattes salpeter-syra, hvarvid röda ångor utveck- 

 lades; efter fulländad kokning, afdunstning och 

 lindrig glödgning, var massan af snöhvit fårg, 

 med 2:ne obetydliga gula flackar *) ; alltsammans 



*^ Förmodligen ren oxi^^nl. Bristen pä syra uppkom här 

 deri^tn^m att under försj.i operation något litet svafvel- 

 syrlighi-t bildatä och boirtgätt. Sedermera uppfyllde väi 

 salpeter- aytvin dennts |/lats , men lemnade oxiden undéf 



. glödguiiigen. 



