225 



vägde ~ 48^664 ; således tillökningen =: 6,782 



af metallens syre = iji28 



af svafvelsyra =5,654. Denna svafvelsyra 



håller 3,3307 syre, emedan 100 : 59,97 = 5.654 : 



5,3907, och 3,1^.^ =1,1302, hvilken nummer 



3 

 ofverskjuter metallens syrehalt med 0,002. Att 



saltet var ren svafvelsyrad vismuth-oxid , ofverty- 

 gas jag af dess snohvita fårg, af svafvelsyre-ro- 

 Sens upphörande under glodgningen och massans 

 homogeneitet bäde i afseende till fårg och bygg. 

 nad. Skillnaden emellan vårmegraderne då ofver- 

 flodig svafvelsyra afryker och saltet decompone- 

 ras, år så betydlig, att ett fullkomligt prof icke 

 år ett lyckskott; men det år nödigt att kolfvens 

 hals år i lika temperatur som massan, på det att 

 ingen syra der deponerar sig och förlänger ope- 

 ration. 



Lagarna, under hvilka den oorganiska natu- 

 ren, upplöser och forenar sig uti bestämda, oför- 

 änderliga forhållanden, ge ej åt ofvanstående for- 

 soks resultat fullkomligt sammanhang. Syftningen 

 dit, år likväl omisskännelig. Det forsok , som 

 bör komma sanningen närmast, år metallens syr- 

 såttning; derfore antager jag att 100 delar metall 

 upptaga n,28 del. syre. Deraf följer att 100 de- 

 lar metall bilda 167,71 delar svafvelsyrad vismuth 

 och att detta salt består af 

 Basis — 



Syra — 



metall 



59.627 





syxQ 



6,726 



' 



basis 



13,469 



■ 66,353 



syre 



20,178 



" 33.647 

 100,00©. '^ Uti detta 



