277 



pa sin farbroders BruksDirectoren Eicebergs be- 

 kostnad, afresie 1784 till Upsala Academie, der 

 IVlaiheinatikeii jemte hans mast åLskade studier sys- 

 selsatte lionom. For sitt snille, sin flit och adla 

 caracter gynnad och understödd, särdeles af cecon. 

 Prof. och sedan Domprosten Lostbom, sattes han 

 i stånd att ernå den philosophiska graden, till 

 hvilken anda han, först 1787 pro excercitio re- 

 sponderade under Prof. och Ridd. Thunbergs 

 Praesidio, (i) och sedan 1788 försvarade sin Gra- 

 dual (2) under Prof Lostboms inseende, samt 

 blef den 16 Junii, samma är, promoverad. 



Med ett 1789 erhållit stipendium, gjorde han 

 en resa till Tyskland ofver Greifswald till Ber- 

 lin, och återkom till Upsala, der han 1790 gaf 

 ett offentligt bevis af sitt ifven poetiska anlag , 

 uti ett Tal ofver Freden emellan Sverige och 

 Ryssland, och derefter , 1792, tolkade värdigt 

 Academiens oma forlust af Hennes "Wålgorare 

 Hogsisal. Kon. GUSTAF III. 



Sedan han efter sitt fortsatta vistande vid Lä- 

 rosätet, gjort Chemien och Laborationerne dervid 

 till sitt förnämsta studium, forsvarade han som 

 Prseses en ny Disput. i ett till vetenskapen horan- 

 de åmne (3}, hvarpå han 1794 forordnades till 

 Chemie-Docens. Praesiderade å nyo 1796 for etC 

 annat Lardomsprof (4), hvarvid han, alldraforst, 

 anvåndt den berömde Klaproths metod att upp- 

 lösa hårdare stenarter. Insigtsfull i Natural- Hi- 

 storien och dess delar, utgaf han åfven ett sådant 

 specimen (5) och uppfördes derefcer på forslag till 

 den då lediga ÖLconora, Pract. Adjuncturen; men 

 kunde icke nu erhålla den. 



Andtligen efter mån^falldiga andra prof af 

 skicklighet, flere mineralogiske resor innotn Riket 

 under semmarferierne, och deromellan oafbrutue 



