1 6 



vägde o. -755 gr., och det efter utseende sublime- 

 rade, som, genom kulans ituskärning medelst 

 sprängkol, kunde särskilt vägas, utgjorde o.o355 

 gr. I försöket c, hade 2.2 585 gr. vanadinsyra 

 blifvit reducerade. Här hade nu återstått cySS 

 gr. vanadinsyra, som är | af den ursprungligt an- 



2.22585 



vända syrans q van titet, ty =0,753. Der- 



o 



af följer således , att då vanadinsyran af vätgasen 

 reduceras till suboxid, bortgå \ af syrans syre 

 i form af vatten och | stannar qvar i förening 

 med metallen och bildar suboxiden. 



För att sätta denna omständis^het ännu me- 

 ra utom allt tvifvel, afvägdes en portion af den 

 erhållna chloriden, ur hvilken öfverskottet af 

 chlorgas blifvit utdrifvet med en ström af at- 

 mosferisk luft, som först fått passera öfver smält 

 chlorcalcium. Den löstes i vatten, försatt med 

 fri saltpeter sy ra, och fälldes med saltpetersyrad 

 silfveroxid. 1.6385 gr. chlorid gåfvo 4-o4'^^gi'* 

 chlorsilfver , som var vanadinfritt; den sila- 

 de vätskan concentrerades , silfret utfälldes med 

 litet chlor vätesyra, frånsilades, och lösningen af- 

 röktes till dess all saltpetersyra blifvit bortdrif- 

 ven, hvarefter återstod 0.8-74 gi'* smält vanadin- 

 syra. Chlorsilfrets qvantitet svarar emot 0.944^ 

 gr. chlor och dessa, emot 0.2881 gr. syre i 0.874 

 vanadinsyra, hvilket med en ganska ringa afvi- 

 kelse är I i gång så mycket syre som syran skul- 

 le hafva förlorat i reduction med vätgas. Att 

 en sådan afvikelse här kan uppkomma såsom 

 följd af en mera sammansatt analytisk operation, 

 är naturligt '''). Beräk- 



*) Sammanlägges chioren med den efter räkning i syran 

 innehållna vanadin, så felas en ringa qvantitet. Orsa- 

 ken devtill är troligen en ringa vattenhalt i chloriden. 



