3o 



såsom eii tjock, blå syrup. Genom full iittork- 

 iiing- blir den hvit och pöser såsom bränd alun. 

 Den sammansintrar i livitglödgning , men smäl- 

 ter ej riktigt , blir svart och löses sedan icke mer 

 i vatten. Om man till det neutrala saltets upp- 

 lösning sätter litet phosphorsyra i öfverskott och 

 afdunstar sedan lösningen samt behåller den för 

 någon tid vid +4 o"? så kristalliserar det neutra- 

 la saltet i den concentretade nu färglösa syran, 

 som bildar dess moderlut. Syran kan afsköljas 

 med alkohol, men kristallerne , som vid lindrig 

 beröring sönderfalla, draga fuktighet ur luften 

 och hopflyta till en tjock magma. Blandas det 

 neutrala eller sura saltets upplösning med alko- 

 hol, så uppkommer en h vitgrå fällning, i bör- 

 jan mycket gelatinös, som på filtrum tvättad 

 med alkohol drager sig tillsamman och blir hvit 

 under torkning med en svag dragning åt blått. 

 Af vatten blir fällningen genast blå, men löses 

 äfven i varmt vatten icke fullständigt, utan lem.- 

 nar ett basiskt salt olöst. 



Arseniksyrad 'vanadinoxid. En upplösning 

 af detta salt, som har arseniksyra i öfverskott, 

 afsätter under afdunstning , så väl frivillig som i 

 värme, en skorpa, bildad af små kristallkorn, af 

 en vacker ljusblå färg. Syrans öfverskott kan 

 lätt borttvättas med vatten. Detta salt löses äf- 

 ven af kokande vatten, och af vatten försatt med 

 fri arseniksyra, med en sådan långsamhet, att det 

 ser ut, som vore det fullkomligt olösligt; men 

 det löser sig dock efter hand, och en gång upp- 

 löst behåller det sig qvar. Af chlorvätesyra lö- 

 ses det genast. Då arseniksyra fullt mättas med 

 vanadinoxidhydrat och lösningen afdunstas, så 

 får man till en del det nyss omtalade kristalli- 

 niska saltet och till en del en gummilik massa. 



