32 



luften blå, grön, och slutligen gul, utan att nå- 

 got fälles. Då jag ansåg detta möjligen utvisa, 

 att en vanadinsyrad molybdenoxid bildades, blan- 

 dade jag ett molybdenoxidsalt med en upplös- 

 ning af vanadinsyrad ammoniak, men vätskan 

 blef gul. 



Wolfrainsyrad 'vanadinoxid ^ fälles ur con- 

 centrerade lösningar genom dubbel sönderdel- 

 ning i form af en brungul massa. Den löses till 

 en god del af tillslaget vattezi, och slutar med 

 att fullkomligt upplösas i mån af vanadinoxidens 

 syrsättning till syra. Lösningen är då gul. 



Chromsjrad vanadinoxid. Ghromsyran upp- 

 löser oxidens hydrat med brungul färg och lös- 

 ningen intorkar till en glänsande mörkbrun fer- 

 nissa, som icke mera fullkomligt upplöses i vat- 

 ten. Om den kokas med vatten, så fås en gul 

 upplösning, ur hvilken svafvelbundet väte ut- 

 fäller det upplösta med blekgrön färg, sannolikt 

 i form af cliromsvafladt s va fvel vanadin. 



Oxalsjrad 'vanadinoxid. Mattas oxalsyra 

 med oxidens hydrat och afdunstas, så får man 

 en skön ljusblå, genomskinlig gummilik massa, 

 som ytterst långsamt löses i kallt, men fortare 

 i varmt vatten. Om en lösning af detta salt 

 försättes med litet oxalsyra och öfverlemnas till 

 frivillig afdunstning, så får man ett blått kri- 

 stalliseradt salt, som upplöses af vatten med van- 

 lig hastighet. Det är oafgjordt om det första af 

 dessa är basiskt och det sednare neutralt, eller 

 om det första är neutralt och det sednare surt; 

 det förra är sannolikast. 



Oxalsyradt 'vanadinoxid-kali är lösligt i 

 vatten och kristalliserar icke, utan intorkar till 

 en mörkblå i vatten långsamt löslig fernissa. 



Oxal- 



