43 



a, J^anadinsjrliga salter. 



Dessa salter äro föreningar af vanadinoxid 

 med electropositivare kroj)par än oxiden är. Jag 

 har hittills ganska litet studerat dem. I allmän- 

 het kan om dera sägas, att de äro bruna eller 

 svarta, att endast de med alkali till basis äro 

 lösliga i vatten, att denna lösning är mörkbrun 

 och fälles af öfverskjutande alkali, hvari de va- 

 iiadinsyrliga alkalierne äro ganska svårlöste, att 

 de föreningar som vanadinoxiden ingår med jord- 

 arterna och metalloxiderna, äro olösliga i vatten, 

 och erhållas då dessa basers salter fällas med vana- 

 dinsyrligt kali. De äro svarta eller mörkbruna. 

 Alla dessa föreningar syrsättas i vått tillstånd lätt i 

 luften, äfven om de få ligga betäckta af vatten, 

 hvarvid de förvandla sig till neutrala vanadin- 

 syrade salter. I omedelbai' beröring med luften 

 blifva de ofta ganska hastigt gröna; men de va- 

 nadinsyrliga alkalierna blifva icke i upplösning 

 gröna, utan om de lemnas i ro blir vätskan upp- 

 till ftirglös, och detta fortgår småningom nedåt. 

 Sådana vanadinsyrliga jordarter eller metalloxi- 

 der, hvars vanadinsyrade salt är lösligt i vatten, 

 upplösa sig småningom genom oxideringen i vatt- 

 net, och efter hand anskjuter det vanadinsyrade 

 saltet på glasets insida, så t. ex. är vätskan öf- 

 vcr vanadinsyrlig mangancxidul ftirglös, men i 

 mon som fällningen begynner oxideras, gulnar 

 den. Fällningen på botten minskas med hvar 

 dag, och i mon deraf anskjuter rundtomkring, på 

 sidan af glaset, svarta kristaller, af neutral vana - 

 dinsyrad manganoxidul , och slutligen har man 

 endast en gul lösning och dessa kristallei-. 



Vanadiiuyrlip, kali. Detta salt fås ganska 

 lätt neutralt och rent, om ett vanadinoxidsalt el- 

 ler chloruren ujiphettas lindrigt och försattes med 



