46 



vis huru härvid tillgår: om vanadiiisyra upplö- 

 ses i caustik ammoniak, genom digestiou i täppt 

 flaska, så får man slutligen en brandgul upplös- 

 ning , som innehåller tväfaldt vanadinsyrad am- 

 moniak. Om denna lösning afhälles och, sedan 

 den kallnat, caustik ammoniak tillsättes, så att 

 vätskan reagerar starkt alkaliskt, och den sedan 

 delas i tvenne delar, af h vilka den ene upphet- 

 tas tills den blir färglös, och den andre lemnas 

 såsom den är, och båda ställas bredvid hvaran- 

 dra till frivillig afdunstning, så ger den upphet- 

 tade lösningen ett färglöst salt, och den färgade 

 lösningen ett gult salt. Alldeles lika blir resul- 

 tatet, om man till lösningarna blandar alkohol, 

 som utfäller ur den ena, ett hvitt och ur den 

 andra ett citrongult saltpulver. — Löser man 

 färglös vanadinsyrad ammoniak i kallt vatten, 

 och fäller med denna upplösning en lösning af 

 chlorbarium, så blir blandningen genast gul och 

 ger en gelatinös gul fällning. Om hälften af 

 denna blandning upphettas öfver en spirituskm- 

 pa, så blir både fällningen och vätskan inom få 

 ögonblick färglösa. Den gula fällningen, lemnad 

 åt sig sjelf, blir det gemenligen ock efter 1 2 tim- 

 mar; analyseras båda, så finner man dem allde- 

 les lika sammansatta. Det är således häraf gan- 

 ska klart, att emellan de gula och färglösa vana- 

 dinsyrade salterna är en analog skillnad likasom 

 emellan salter, erhållne af glödgad phosphorsyra 

 och salter af den oglödgade , d. ä. de utgöra iso- 

 meriska modificationer. 



För att bestämma vanadinsyrans mättnings- 

 capacitet betjente jag mig af ren vanadinsyrad 

 ammoniak och chlorbarium. I ett försök dröps 

 en lösning af den förra i den sednare, i ett an- 

 nat skedde det i omvänd ordning. Den ena 



