47 



fällningen upphettades sä att den blef livit, den 

 andra uppsamlades gul; men hann i det närma- 

 ste blifva färglös innan den blef uttvättad, och 

 blef det i torkning fuUkomnigt. I båda fallen 

 förblef salternes neutralitet oförändrad. 



Den vanadinsyrade baryten torkades vid 

 +60°, så länge den förlorade i vigt, hvarefter den 

 vägdes och glödgades lindrigt. Det ännu heta 

 saltet var blekgult, men blef under afsvalning 

 färglöst. Det förlorade derunder en portion che- 

 miskt bundet vatten. Sedan upplöstes saltet i 

 värme i concentrerad svafvelsyra, som upptog 

 det med röd färg, och till denna lösning sattes 

 så mycket svafvelsyradt kali, att massan för- 

 vandlades till surt, svafvelsyradt kali, med hvil- 

 ket barytsaltet en liten stund hölls i glödande fluss, 

 hvarefter den afsvalades, löstes i kokande vat- 

 ten, silades; den svafvelsyrade baryten togs på 

 fdtrum, tvättades fullkomligt ut och glödgades 

 samt vägdes. Man försöker förgäfves, att ur den 

 röda lösningen i svafvelsyra fälla den svafvelsy- 

 rade barytjorden ren, antingen med vatten en- 

 samt, eller också blandadt med chlor vätesyra, 

 och det lyckas icke bättre efter föregången sön- 

 dcrdclning af vanadinsyran med alkohol. I alla 

 dessa fall får man en svafvelsyrad baryt, som 

 gulnar då den glödgas. 



I. 



a. 4'^ o 4 g^'* vanadinsyrad baryt lemnade 

 efter glödgning 4- 33 7 5 vattenfritt salt, och hade 

 således förlorat 0.2665 gr. vatten. 



h. 4-^^S85 gr. glödgadt salt gåfvo 2.98 gr. 

 svafvelsyrad barytjord, svarande emot 1.9449 gr. 

 barytjord, och följaktligen 2.3436 gr. vanadinsy- 

 ra. I den förra finnas o.2o32 5 gr. syre och i den 

 sednare 0.6098 gr. Men o.2o325 x3 = 0.60975. 



