53 



ur en syrupstjock vätska, i runda kristallgrupper, 

 bestående af fina från gemensamma centra utgå- 

 ende nålar. Det tväfaidt vanadinsyrade saltet 

 anskjuter äfvenledes ur en syrupstjock, gul lös- 

 ning i stora orangeröda kristaller, som i torr 

 luft förlora kristallvatten. Det är icke så olös- 

 ligt i alkohol, att saltet kan utfällas till full färg- 

 löshet i vätskan, såsom händelsen är med de 

 föregående. 



Vanadinsyrad ammoniak är i denna klass af 

 salter det märkvärdigaste, emedan det ger oss en 

 lätt utväg att erhålla vanadin i ett någorlunda 

 rent tillstånd. Man får det neutrala saltet på 

 det sätt, att en upplösning af ett hland de fö- 

 regående, mättas med salmiak, som i ett stycke 

 insattes och lem nas q var, så länge något upplö- 

 ses. Genom dubbel decomposition bildas vana- 

 dinsyrad ammoniak, h vilken är i det närmaste 

 olöslig i en vätska som innehåller salmiak upp- 

 löst, och fälles i form af ett hvitt pulver. Det- 

 ta pulver tages på filtrum, och tvättas först med 

 en salmiakslösning och sedan med 60 procent 

 alkohol, till dess att all salmiak är bortförd. 

 Saltet upplöses sedan i kokande vatten, försatt 

 med litet fri ammoniak och lemnas att anskjuta, 

 h varvid det bildar en skorpa, saraman väfd af 

 kristalliniska korn, h vilka icke ens genom fri- 

 villig afdunstning blifva större eller redigare an- 

 skjutne. Det utgör nu ett färglöst, hälft genom- 

 skinande salt, som efter riktig uttorkning släp- 

 per kärlet lätt. I en högre temperatur sönder- 

 delas det på ett sådant sätt, att först bortgår 

 ammoniak och saltet blir brunt, och sedan re- 

 duceras syran partielt och en blandning af am- 

 moniak, qväfgas och vatten går bort, livarvid 

 vanadinsyrad vanadinoxid återstår; men om sal- 



