56 



gare i vatten, så att chlorstrontium icke genast 

 fälles af vanadinsyrad ammoniak, men om en 

 stund anskjuter det såsom en hvit skorpa på gla- 

 sets insida. Det sura saltet anskjuter i guldgu- 

 la glänsande korn. 



Vanadinsyrad kalkjord är ännu lättlöstare 

 än de tvenne föregående, och kan till och med 

 icke uti en utspädd lösning fällas af alkohol. 

 Under långsam afdunstning anskjuter den ur 

 den blandade lösningen i form af en hvit, stun- 

 dom gulaktig skorpa. Hvarken kalkjords- eller 

 strontianjords-salter blifva gula då de blandas med 

 vanadinsyradt alkali. Alla tre dessa jordsalter 

 gifva basiska, först gula och sedan färglösa sal- 

 ter, som äro olösliga i vatten, och som efter 

 hand utfällas, då jordens lösning i vatten till- 

 blandas deras upplösning. Kalksaltet utfälles 

 trögast. Det tväfaldt vanadinsyrade kalksaltet 

 anskjuter i temligen stora, pomeransröda kristaller. 



Vanadinsyrad talkjord är ganska lättlöst i 

 vatten och fas dä magnesia alba kokas med va- 

 nadinsyra i pulverform och litet vatten. Lös- 

 ningen är färglös och ger under frivillig afdunst- 

 ning en syrup som småningom stelnar till en af 

 små, runda kristallgrupper bestående massa, hvil- 

 ka grupper utgöras af nålar som utgå från ge- 

 mensamma centra. Det tväfaldt vanadinsyrade 

 saltet är tröglöst i vatten, fälles af alkohol i 

 form af ett gult pulver, och bildar, under frivil- 

 lig afdunstning, gula blad. 



Vanadinsyrad lerjord och berjUjord. Des- 

 se gifva endast ett gult, neutralt, svårlöst och pul- 

 verformigt salt, som ej blir färglöst af kokning, och 

 som med gul färg löses under tvättning, beryll- 

 jordssaltet betydligt mer än lerjordssaitet. De 

 tväfaldt vanadinsyrade salterna förhålla sig likt 

 de neutrala. 



