59 



sjTad blyoxid fälla äfven tväfaldt vanadinsyrade 

 salter neutralt blysalt och vätskan blir sur. Det- 

 ta salt förändrar färgen småningom, och är efter 

 24 timmar färglöst och sammanfallit till en rin- 

 gare volum. Det är lättsmält. Det smälta sal- 

 tet är gult. Det är till en viss grad lösligt i 

 rent vatten, och kan icke uttvättas utan att be- 

 ständigt förminskas. Det löses lätt i salpetersy- 

 ra, äfven i den utspädda, genom lindrig upp- 

 värmning. Men om det löses i en mera concen- 

 trerad syra och lösningen upphettas till kokning, 

 så utfäller den ett brunt pulver, som är ett med 

 syra i stort öfverskott förenadt vanadinsyradt 

 bly. Det neutrala saltet, äfven då det tages nyss 

 fäldt och ännu vått, sönderdelas icke genom 

 kokning med kolsyradt alkali. 



Det tväfaldt vanadinsyrade saltet fås då sal- 

 petersyrad blyoxid fälles med tväfaldt vanadin- 

 syradt kali. Det är pomeransgult och behåller 

 sin färg. Vatten färgar sig gult deraf under 

 tvättning. Det smälter lätt och är efter afsval- 

 ning rödt och kristalliseradt. 



Svafvelsyra skiljer blyoxiden lika litet full- 

 ständigt från vanadinsyra, som barytjorden. För 

 att verkställa detta måste den smältas med surt 

 svafvelsyradt kali. 



Jag har nämt att det så kallade chromsy- 

 rade blyet från Zimapan icke är chromsyradt 

 utan vanadinsyradt. Som jag af detta mineral 

 hade en liten stufF, ansåg jag för denna under- 

 sökniug intressant att närmare söka utreda dess 

 qvanti tativa sammansättning. 



Mineralet, som i det hela är färglöst, men 

 tätt inväfdt med jernoxidhydrat, hvaraf det vid 

 en flygtig bhck ser brunaktigt ut, håller intet 

 chemiskt bundet vatten. Det behandlades först 



