63 



(la concentrerad, kan afdunstas till torrhet utan 

 att högre oxideras. Det är svårt att säga hvad 

 dessa salter skola anses vara. De kunna å ena 

 sidan hållas för dubhelsalter af vanadinsyrad och 

 vanadinsyrlig basis; möjligen skulle de också kun- 

 na betraktas såsom hypovanadater. En erfaren- 

 het, som skulle synas instämma med den sedna- 

 re åsigten är , att om vanadinsyradt kali blandas 

 med caustikt kali i litet öfverskott, men icke så, 

 att det fälles, och denna lösning inblandas i en 

 lösning af caustikt kali i alkohol, så uppkommer 

 en gul fällning, som vi redan af det föregående 

 sett vara tväfaldt vanadinsyradt kali. Men om 

 denna fällning leranas i 24 timmar q var i alko- 

 holn, så blir den efter hand mörkt gräsgrön, och 

 löses sedan med mörkgrön färg i vatten. Det 

 är klart, att denna lösning kan representeras med 



KVV; under långsam afdunstning gulnar den 

 åter till bivanadat, och den kunde också möjligen 

 icke vara annat än en förening af vanadinsyradt 

 kali med vanadinsyrad vanadinoxid, eller till och 

 med blott en blandning. Emot den ideen, att 

 dessa salter skulle vara hypovanadater, strider å 

 en annan sida det factum, att de af öfverskjutan- 

 de basis, särdeles med lindrig tillhjelp af värme, 

 sönderdelas på det sätt, att det vanadinsyrliga 

 saltet, som är olösligt i vätskor med ett visst öf- 

 verskott på caustikt alkali, utfälles igenkänligt 

 på sin svarta eller mörkbruna färg. Kolsyrade 

 alkalier färga sig af dem bruna utan att fällas; 

 men dertill fordras ett visst qvantum alkali, och 

 vanligen också värme. 



Dessa gröna salter kristallisera icke; dock 

 har jag fått ammoniak-föreningen i gröna kristal- 

 ler, då en lösning af vanadinoxidhydrat i kolsy- 

 rad ammoniak, i ett högt och smalt cylindriskt 



