82 



dra, torde hafva sin grund uti helt andra 



orsaker. 

 Nyttan af denna fisk är lika så vidsträckt, 

 som sjelfva fisken är allmän. Hon ätes färsk, 

 saltad eller torkad, i h vilken sednare egenskap 

 hon ganska länge kan förvaras, utan att taga 

 skada eller förlora smaken. Köttet är hvitt, 

 fast och välsmakande. Den skada gäddan åstad- 

 kommer därigenom att hon förtär en mängd 

 smärre fiskar, synes vid första påseendet Vara 

 betydlig. Man har någon gång föreslagit att helt 

 och hållet utrota denna fisk. Detta synes lik- 

 väl förhastadt, då det icke kan nekas att de 

 små fiskar, h vilka gäddan förtär, rikligen er- 

 sättes genom henne sjelf, som i enskilta hus- 

 hållningen skaffar mycket större nytta och gif- 

 ver ämnet till vida smakligare rätter för bor- 

 det. Gäddan kokas alltid utan att förut fjäl- 

 las, emedan fjällen under kokningen mjukna, 

 så att de utan olägenhet kunna förtäras. De an- 

 ses till och med vara helsosamma, och om det- 

 ta äger grund, är det i sin ordning att använ- 

 da dem till klarningen af cafFe, för att åtmin- 

 stone hafva något helsosamt i denna dryck. Kä- 

 karna, med de deruti fastsittande tänderna, 

 torkas och pul veriseras, samt användas allmänt 

 af allmogen som ett medel mot håll (pleuresie). 



Abborre-Slägtet, (Perca Lin.) 



Detta fordom talrika slägte, som redan af 

 v. Linné delades i tvenne underafdelningar, har, 

 i sednare åren, på ganska goda grunder, blif- 

 vit under en gemensam familj (Percoides), för- 

 delad t i flere slägten. De egentliga abor rårna, 

 af hvilka vår Fauna endast tillägnar sig få ar- 

 ter, äro utmärkte derigenom att ryggen har 



