89 



alt stå på samma punkt, nedsläpper kroten till 

 botten, lyfter den hastigt upp flera gånger, så 

 snart den tagit botten. Aborren, som anser den 

 blänkande kroken vara en verklig fisk, sprin- 

 j>er fram för att gripa den, och fastnar på de 

 utstående krokarna. Någon gång hugges äfven 

 aborren med så kalladt ljuster, för eld om höst- 

 nätterna. Större individer fastna äfven ganska 

 ofta på stångkrok, slant och drag, då dessa fisk- 

 Sätt användes för gäddor. 



Gös. (Perca lucioperca Lin.) 



Ar|tra. Kroppen föga hoptryckt ^ bredast på mid- 

 terij tecknad med oregelbundnaj mörka jläc- 

 karj två stora tänder i den öfre och två 

 i den nedre käkens spets. 

 R. i4-23; Br. i5; B. 6; A. i4; Stf. 17, 

 Längd 19 tum, Bredd 8 tum. 



Sjnon. Perca lucioperca Lin. Syst. Nat. I, pag. 

 481 Fn. Sv. p. 118. Retz. Fn. p. 336. 

 Gmel. Syst. I, 3 pag. i3o8. — Perca pal- 

 lide maculosa, duobus dentibus raaxillari- 

 bus ntrinque majoribus. Art. Gen. p. Zg. 

 Sp. pag. 'jG; Syn. pag. 67. ■ — Der Zander 

 Blocli. Fische DeuLsclil. 2 s. 8r. T. 5i. — 

 J^a Centropome Sandat. La Cepede. Hist. 

 Nat. des Pois. T. IV. p. 255. — Le Sandre 

 commun Cuv. Jlist. des Ppis. T. II, p. 440* 

 Jtallas Gös. 



Beskrifn. Kroppen långsträckt, tjock, något 

 hoptryckt, bredast på midten och så väl åt hnf- 

 vudet som stjerten småningom afsmalnande. 

 Ryggen från hufvudet något uppstigande, deref- 

 ter rak mellan hufvudet och första ryggfenan 

 med en något insänkt fåra utåt midten. Hufvu- 



