99 



tJtom under lektiden, träffas af deiviia fisk, säl- 

 lan flcie tillsammans på ett ställe. De lefva all- 

 tid spridde, ankomma tidigt om våren till ste- 

 niga och djupa stränder och åar, tillbringa der 

 sommaren och begifva sig sent på hösten åt dju- 

 pet, der de uppehålla sig under vintern. Likväl 

 söka de aldrig det djupaste vattnet och samman- 

 packa sig icke i skaror der de valt sitt vinter- 

 stånd. 



Födämnen. Ehuru gersen hörer till roffi- 

 skarna, har jag icke funnit några smärre fiskar i 

 magen på dem jag öppnat. Dess egentliga föda 

 utgöres af crustaceer och maskar. Han beskylles 

 äfven att förtära andra fiskars rom ; men denna 

 beskyllning är ännu icke bestyrkt. 



Fortplantning. I slutet af Maj, anställer ger- 

 sen sin lek, vid steniga och bråddjupa stränder 

 och alltid pä något djupt vatten. Rommen, som 

 är mycket fin och till färgen gulaktig, afsättes på 

 stenar eller sanden. 



Fångst. Något eget fiske anstalles, åtminsto- 

 ne icke härstädes, för denna fisk. Den fångas 

 bland andra fiskar på nät och med not, under 

 hela året. På mete tager han glupskt, i synner- 

 het om agnet lägges på botten. 



Njtta, Ilar, der gersen aldrig fångas i mängd, 

 användes han till mat bland andra fiskarter. All- 

 mogen sätter likväl, icke utan skäl, mycket vär- 

 de på dess kött, som är fast, hvitt, välsmakande 

 och lättsmält, samt utan finare ben, som vanli- 

 gen träfias hos mindre fiskar. Sämre folk före- 

 draga gersen framför andra fiskar, kalla den, 

 Kun^amatj, och anser honom förtjena ett rum på 

 de förmögnares bord, dit han likväl, orättvist, 

 aldrig kommer. Till agn på krok för större fisk, 

 är han, ehuru mycket scglifvad , visserligen bland 



