107 



sLjerten, Dessa slag, utmärka den ovanliga styrka 

 han äger i denna kroppsdel. Onekligen hörer han 

 till de största af Skandinaviens fiskar. Den här 

 Leskrifne var något öfver 3 alnar läng, och för 

 några ar sedan erhölls här en annan, som efter 

 berättelse varit mycket större. 



Födämnen. Att stören lefver af större fi- 

 skar, synes föga troligt då dess mun är tandlös 

 och dessutom äger ett sådant läge, att den fisk 

 som skall fångas bör befinna sig under sin fien- 

 des hufvud, dit han troligen icke går då han 

 bör förutse att det gäller lifvet. Att stören, som 

 äldre skriftställare påstå, skulle med en sling- 

 rande rörelse på skäggtömmarna lacka smärre fi- 

 skar att närma sig dess mun i förmodan att des- 

 sa voro maskar, låter något fabelaktigt. Troli- 

 gen föder han sig af mindre fiskar, större cru- 

 staceer, växter m. ra. 



Fortplantning. Efter Faber, skall stören i 

 April och Maj afsätta sin rom i de större floder 

 dit han denna årstid uppstiger för att leka. Rom- 

 men är fin i jemförelse med fiskens storlek och 

 mycket mörk. 



Fångst. Här i skärgården fångas han, som 

 redan är nämdt, endast tillfälligtvis och sällan. 

 Det är endast i Rysslands floder, som denna fisk 

 allmännast eftersökes och fångas så väl under 

 sommaren som vintern. 



Nytta. Den stör, som här fångas blifver al- 

 drig begagnad till mat. De säljas vanligen som 

 något sällsynt, och blifva, i brist af köpare, rent 

 af bortkastade. Ingen af denna ortens fiskare kän- 

 na konsten att af dess rom bereda caviar, som 

 likväl i Ryssland utgör en lönande handelsvara. 



