i'y6 



Sveriges växtgeografer hafva observerat, att 

 detta lands vestliga och östliga vegetation före- 

 ter lika anmärkningsvärda olikheter som dess 

 nordliga och sydliga, och Prof. Wahlenberg an- 

 ser Klockljungen {^Erica Tetralix) vara en af 

 de växter, som säkrast utmärka en vestlig vege- 

 tation. Med afseende härtill går gränsen mellan 

 Svenska Florans Östra och vestra område söder 

 ifrån öfver Wenern till Wermland. I Wenerns 

 granskap upphör Erica Tetralix att växa; men 

 andra omständigheter, hvilka af det följande tor- 

 de inses, tyckas ådagalägga, att den ifrågavaran- 

 de gränsen följer Klarelfven allt uppefter till 

 Norrige. Sveriges längre norr ut belägna pro- 

 vinser höra alla till den östra regionen. 



Om man således skulle vilja draga en gräns- 

 linia mellan Sveriges nordliga och sydliga växt- 

 regioner, och en annan mellan dess östliga och 

 vestliga, så skulle dessa linier korsa hvarandra 

 ungefär vid Klarelfvens utlopp i Wenern , hvil- 

 ken, såsom en sjö af 48 qvadratniils yta, på en 

 sådan plats måste åtskilja trakter med ganska 

 olika vegetation. 



Af den mängd elfver, hvilka från nordens 

 fjellrygg flyta genom Sverige, är Klara den si- 

 sta mot söder, men hon är den första och den 

 enda, som faller ut i Westerhafvet. Den sam- 

 ling af fjellar, hvilka norr och öster om sjön 



tationen. Hartman V et. -A c. Han dl. 1818 p. laz. 

 Det är kanhända dfverflödigt att anmärka huru un- 

 gefärliga alla dylika gränsbestämmelser äro, och 

 huru föga naturen i allmänhet älskar skarpa linier. 

 De yttersta individerna af en upphörande växt böra 

 dessutom härvid icke räknas, emedan de vanligtvis 

 Lafva någon egen, särdeles gynnad lokal att tacka 

 för sin fortkomst. 



