177 



Fämund uppresa sina snöbetäckta spetsar, är en 

 i många afseenden märkvärdig vändpunkt; och 

 om Dovre, jemte det sydliga Norriges öfriga fjel- 

 lar, enligt nyare geognostiska iakttagelser, är af 

 ett eget, af vikande skaplynne, så har den egent- 

 liga nordiska Kölen härstädes sin ända. Att 

 från ifrågavarande fjellgrupp våldsamma revolu- 

 tioner emanerat, hvilka bestämt vidtorakring lig- 

 gande trakters närvarande utseende, synes otvif- 

 velaktigt. Ett mäktigt diluvium af stenar, grus 

 och sand har härifrån utgått, och Klara, jemte 

 dess samsystrar Dalelfven och Glommen ''■■), har 

 varit bland de förnämsta vehiklarne för dessa 

 föga hugnande depoter. 



*) Jemf. HisiNGERS Anteckningar, Esmarks Reise m. 

 fl. st. — Då man vet att de större stenblockens kring- 

 spridning till afiägsna trakter förskrifver sig frän en 

 sednare katastrof inom diluvial-perioden än den, då 

 de egentliga sandåsarne bildades, så böra sannolikt 

 de förstnämda kunna gifva åtskilliga upplysningar 

 om de lösa jordlagrens relativa ålder. Så äro, t. ex. 

 sandheden Söimon (hvarom mera nedanföre) och 

 hedarne i öfra Fryksdalen, vid ett flygtigt betrak- 

 tande, nog lika. De sistnämda äro dock flerestädes 

 belagda med stora Geschieben; Sörmon deremot 

 saknar sådana helt och hållet, samt är uppenbart en 

 produkt af sednare tilldragelser. Det kan eljest an- 

 märkas, att i de trakter, hvilka såsom Werraland, 

 ligga närmare ursprunget till de ifrågavarande revo- 

 lutionerna, tyckas stenkastningarne hufvudsakligea 

 hafva skedt genom nedvältning från de a I dr an är- 

 maste bergkullarne, från hvilka de större blocken 

 sällan äro betydligt aflägsnade, och med hvilka de 

 oftast äro homogena. Helt annat är förhållandet län- 

 gre i söder. Manne derföre, att israassorne, hvarpä 

 stenblocken från de högre, mera aflägsna bergen le- 

 gat, seglat öfver åtskilliga trakter innan de hunnit 

 smälta och deponera sin last? — Jemf. Wahlemdbrg , 

 Om Svenska jordens bildning. 



