i8i 



hvaral Klarelfven tvingas att vika mera mot ve- 

 ster. Denna vändpunkt synes nog märkvärdig, 

 och prydes af åtskilliga vackra växter, såsom Ve- 

 ronica lofigifoliaj Convallaria 'verticillata, Her~ 

 minilim MonorchiSj Campanula persicifolia och 

 Cervicaria. Vid Munkforssen möter Alsine ra- 

 bra. Emellertid finnes h varken Ek, Ask eller 

 Hassel, och knappast Anemone Hepatica. Scep- 

 trum Carolinum lyser, som en sällsynthet, på 

 kärrängarne, och Anemone vernalis på de skar- 

 pa sandmoarne. En särdeles prydnad för Elf- 

 dalens inunderade kärrtrakter, är den stora mäng- 

 den af Splachna. På Klarelfvens östra sida fö- 

 rekommer här Rubus arcticuSj hvilken, kanske 

 mer än någon annan växt, bevisar, att man än- 

 nu befinner sig i Skandinaviens östra växtregion. 

 De sist anförda växterna äro icke söderns barn; 

 och då man går ned till Klarelfvens stränder, 

 ser man dem omgifna af Alnus incana och Sa- 

 lix amjgdalina. Ribes rubriim v^ixer vild i de 

 sandiga elfbackarne, hvarest, liksom i Lappland, 

 Convallaria majalis har sitt käraste tillhåll. Po- 

 lytricUum capillare, Didymodon honiomallus och 

 Dicranum subulatitm äro här särdeles ymniga. 

 JVeissia rosea^ Dicranum flavescens och Linum 

 Radiola träffas på den finaste elfsanden, med. 

 hvilken deras egna subtila utseende tyckes väl 

 harmoniera. Denna vegetation fortfar ända ned 

 mot Wenein. Emellertid visa sig i UUerud Tj- 

 pka angustifolia och Bidens cernua i mängd. 

 Vid de högre bergen, men icke annorstädes, fin- 

 nas Impatiens , Actaea, Scrophularia , Orobus 

 venius ^ Astragalus glycyphfllus j Trifolium 

 agrarium , Turritis glabra^ Serapias latifolia, 

 samt en mängd af Hassel och andra vackrare 

 löfträd. En Klarelfvens märkvärdighet äro dess 



