t84 



ma i jorden, finna sydligare växter. Den olika 

 höjden öfver hafvet torde väl i det närmaste va- 

 ra tillräcklig att förklara bergslagens lägre jord- 

 temperatur; men, oberäknadt de sä kallade plan- 

 tae campestreSj finnas i Frjksdalen, p A de hö- 

 gre bergen, sådana växter, som visa att man 

 der är närmare det mildrande hafvet, eller att 

 man befinnar sig inom Svenska florans vestra om- 

 råde. Den del af Wermland som mest, att jag 

 så må säga, s j el f st än di g t erinrar om norden, 

 ligger således på Wermlands östra sida; och till 

 vegetationens förskönande gör här ett vestligt lä- 

 ge lika mycket som ett sydligt '^. Det är dock 

 mer genom sin fattigdora på arter än genom 

 något större antal af nordiska växter, som bergs- 

 lagen förtjenar uppmärksamhet, och den liknar i 

 detta afseende vestra Småland. Dock äger Werm- 

 ländska bergslagen åtskilliga mera östliga växter, 

 h vilka saknas i vestra Småland, såsom Verotiica 

 Anagallis _, Plantago media j Listera ovata^, 

 Saxifraga granulataj Dactjlis, Alopecurus pra- 

 tensiSj Verhascum Thapsus^ Saxifraga tridactj- 

 liteSj, Lonicera Xjlosteum^ Astragalus glycj- 

 phylluSj Anthemis tinctoria., Geraniiim sangoji- 

 neurrij Orobus ojernuSj Rosa 'villosaj, samt några 

 plantae ruderales och mossor; då deremot på 

 sistnämda stället ett ganska stort antal vestliga 

 arter finnas, som ej förekomma i Wermlands 

 bergslag; hvaraf tillräckligen inses, att ifrågava- 

 rande trakter höra till olika växtregioner. Emel- 

 lertid 



*) Ett dylikt förhållande måste naturligtvis allestädes 

 uppkomma hvarest lokala omständigheter afbryta den 

 jemna longitudinella progressionen, vare sig genom 

 berg, vattensamlingar eller "heta kokfat," hvarpå 

 Ölands Alfvar lemnar ett inhemskt exempel. 



