i85 



lertid bör anmärkas, att af de uppräknade bergs- 

 laqsväxterna äro flera, som endast förekomma vid 

 grufvorna, ocb kanhända icke förr än dessa blif- 

 vit bearbetade, funnits i orten. Af sydligare väx- 

 ter träffas eljest i bergslagen Galiiim ucrum, 

 Phellandriumj Liniim catharticum m. fl. Ask, 

 men särdeles Lönn och Lind äro ytterst säll- 

 synta, och Hassel nästan okänd ■•). Alm finnes 

 icke; ej heller Anthoxanthum och Careoc digi- 

 tata. Bättre fruktträd uthärda icke vid Yn- 

 gen. Alniis incana och Betula nana äro all- 

 männa. Scirpus caespitosus^ Salioc Jiastataj Ca- 

 rex livida och loliacea finnas äfven. Phleum 

 alpinum och Carex globularis hafva här sin syd- 

 liga gräns. 



3. FRYKSDALEN kallas den tio mil långa 

 dalbygd, som omgifver sjön Fryken. Den ligger 

 vester om Elfdalen, och i samma sträckning från 

 norr till söder. Klarelfvens och Frykens vatten- 

 drag skiljas bestämdt genom en nog ansenlig, 

 norr ifrån kommande bergås, som ej afbrytes 

 förr än ofvanför Kihls kyrka, hvarest den bär 

 namn af Sund gårdsbergen. Fryken är vid Lys- 

 vik endast 208 sv. fot upphöjd öfver hafvet, 

 samt 60 fot öfver Wenern, då deremot Klarelf- 

 vens absoluta höjd, under samma parallel är4i5 

 fot. Sjön Fryken är ganska djup, och dess bot- 

 ten ligger säkert på flera ställen under hafvets 

 niveau. Häraf kommer att den, liksom Wettern, 

 sällan riktigt tillfryser, och nästan aldrig förr än 

 i Januari. Detta Fryksdalens djupt nedskurna 

 läge bidrager visserligen till klimatets mildring, 



*) "Blott 2:ne usla buskar i en solig bergsida." Wah- 

 LENB. Vet.-Ac. Handl. 1809, P* ^^8. 

 K. Fet. Acad. Handl. f83i. I 3 



