Anemone Hepaticaj, Campanula persicifolia^ AstrU' 

 galus ^lycjphyllus och Stachys sylvatica äro 

 icke inskränkta inom solreflexionen frän de bran- 

 taste bergväggarne, och de begge förstnämda 

 växa allmänt på backarne liksom i Upland. Ro- 

 sa canina och Ajuga pyramidalis likaså. Tha~ 

 lictrum Jlavum och Geraniiim rotandifoUum äro 

 här observerade, samt den vestliga Gentiana 

 Pneumonanthe. Hypericum montanum och Ta- 

 xas baccata hafva kommit hit ifrån Dalsland. 

 Poljpodiuin Lonchitis och Asplenium viride upp 

 i Jösse härad, skola väl deremot anses såsom emi- 

 grerade från norden. 



5. WENERSTRAKTEN är af Wermländ- 

 ska Florans distrikter det minst reguliera, ehuru 

 derföre icke det minst naturliga. Wenern skic- 

 kar sina vikar stundom långt in i landet. Det 

 synes icke alltid på kartan; ty många af dem 

 äro nu igen vallade, och utgöra, med några få fots 

 upphöjning öfver sjöns vattenyta, Werm lands stör- 

 sta sädesfält, omkring Nor, Grums, Ölme härad 

 &c. Å andra sidan är redan, vid beskrifningen 

 af Klarelfvens dal, lemnadt ett exempel, huru 

 de nordliga vattendragen föra sin födelsebygds 

 växter med sig, ända tills deras bana slutas i 

 sjön. Derjemte nedskjuta ofta höga bergåsar, från 

 det inre af landet. Ofvaupå en sådan kan man 

 vara helt nära Wenern , utan att förmärka We- 

 nerstraktens sydligare vegetation, som egentligen 

 visar sig på mindre upphöjda ställen. Det är i 

 synnerhet dess gyttjefulla vikar, afvar, sund och 

 åmynningar som utmärka sig. I och bredvid 

 dem trifvas Gljceria aquatica^ IriSj Sa^ittaria, 

 Ranunculus Lingua^ Polfgonum amphibium j, 

 Acorus y Hottonia^ Lycopus och Poa sudetica. 

 Alnus glutinosa omgifver allestädes Wenerns 



