206 



gala o. fl. skulle kunna väcka en tanke om öst- 

 lig vegetation, om man ej påminde sig det nära 

 granskapet med Norrige, hvarest växterna kom- 

 ma i andra förhållanden än i Sverige, och h vil- 

 ka förhållanden icke torde vara utan inflytande 

 på ifrågavarande Bergstrakt. 



De odlade växternas afhandlande ligger utom 

 gränsen för denna uppsats. Här må endast an- 

 märkas, att i Dalsland, men ännu mer i Werra- 

 land, är bufvudsädet Ha fr a. Derefter kommer 

 Råg, som allmänt sås om hösten. Hvete sås 

 väl stundom af possessionater; men högst sällan 

 af allmogen, och i öfra Wermland aldrig. Äf- 

 ven Korn, Ärter och Lin odlas icke till mot- 

 svarighet mot konsumtionen. Po tåtes deremot 

 så mycket mer. Kål, Rofvor, Kålrötter och 

 Humle till husbehof. Tobak temligen sällan. 

 Finnarne odla nästan inga andra växter än Råg 

 och Rofvor på svedjeland. Blandsäd af Korn 

 och Hafra på åkerlapparne, samt Potates i täp- 

 porna. Härtill kommer Hampa, hvaraf de be- 

 reda sitt linne, samt något H vi t kål, som dock 

 vid Christineforss ej sätter några större hufvuden. 

 Nattfroster i slutet af Juli och början af Augu- 

 sti äro här växternas farligaste fiender. Frukt- 

 träd planteras sällan af bönderna; aldrig af Fin- 

 narne, ehuru vid Wägsjöforss bruk förträffliga 

 äpplen vinna mognad. Man synes med skäl haf- 

 va anmärkt, att de som bo i skogstrakter föga 

 bry sig om trädplantering. Om jag, med före- 

 syn af Prof. Fries' anteckningar om Femsjö, 

 skulle uppsätta en lista på de växter, hvilka all- 

 mogen odlar för deras skönhet eller vällukt, så 

 fruktar jag att den blefve ganska kort. Väl har 



