21 I 



Wertnlands och Dalslands fullkomligare växtarter 

 utgöra just jemt hälften af Svenska Florans. Följ- 

 aktligen böra de ordningar, h vilka derstädes skola 

 anses proportionerliga till den öfriga vegetatio- 

 nen, hafva ungefär hälften sä många arter som 

 i hela Sverige; deremot de anses fattiga, som haf- 

 va betydligt mindre, och de rika, som hafva be- 

 tydligt mer '•). Man finner då att Silicfuosae, 

 Aggregatee, Pomaceae, Papilio naceae , Ho- 

 loraceas, Tricoccae, Umbellatae, Orchideae, 

 jemte andra af mindre betydenhet, äro ganska 

 fattiga ; då deremot Bicornes, Gruinales,Sen- 

 ticosae och Filices (Mossor och Lafvar att 

 förtiga) äro, bland större ordningar, de rikaste. 

 De skenbart talrika Compositas visa nu också, 

 att de, likasom Gra mina, alldeles icke äro mer 

 än proportionerliga, ehuru Calamariae, af an- 

 förda skäl, visserligen äro för fåtaliga. De stora, 

 med Ljung och Vaccinier uppfyllda barr- 

 skogarne, samt de med Betitla nana ^ Rubus 

 Cliamcemorus och Scirpus ccespitosus öfverväxta 

 iS/?/^ag72wm-f alten, hvilka utgöra massan af ve- 

 getationen, göra ändtligen mer än något annat, 

 att man vid bedömmandet af vegetationens karak- 

 ter, icke låter förvilla sig af den omständighe- 

 ten, att i denna uppsats så många sydliga väx- 

 ter sägas uppstiga till Werraland; men så få 

 nordliga dit nedstiga. 



Bifogade växtförteckning är ordnad efter 

 Prof. Wahlenbergs Flora Svecica; och de i 



*) Samma beräkningsgrund har jag följt vid de öfriga 

 provinsernas jemförande med Sverige; så att om t. 

 ex. ett landskap har | af hela Sveriges vegetation, 

 sä bör der en rik ordning innehålla mer än | af de 

 arter, hvilka den äger i Sverige, o. s. v. 



