2^5 



synta egenskapen, att romkornen synas utfalla, 

 icke som vanligt, genom anus, utan genom en 

 springa på kroppen. Han fastade likväl ingen 

 uppmärksamhet vid det organ, som innesluter 

 äggen och ungarna under deras utveckling, utan 

 antog att äggen undergingo sin förvandling inom 

 hukcaviLeten, och alt sjelfva buken, vid äggens 

 utveckling, delade sig genom den springa som 

 finnes bakför anus. Han synes således först yt- 

 trat den länge bibehållna förmodan, att denna 

 springa icke hörde till ett särskilt organ, utan upp- 

 kom genom magens sprängning af romkornens 

 storlek. Samma förmodan fortplantar äfven ^Elia- 

 Nus ^). PuNius anförer nästan Aristotelts egna 

 ord, endast med den förändring, att magens 

 sprängning uppkom af romkornens mängd. Ron- 

 DELETius ^) är den förste, som anmärkt att äggen 

 inneslötos i ett särskilt organ. 



Sjelfva den skarpsynte Artedt, som med 

 sällsynt noggranhet beskrifvit alla de fiskars sä 

 inre som yttre b3^ggnad, hvilka han haft tillfälle 

 att undersöka, förbigår likväl helt och hållet 

 Syngnathernas anatomi, och åtnöjer sig alt en- 

 dast anföra den yttre skillnaden mellan hanne 

 och hona, hvilken skillnad, troligen antagen ef- 

 ter äldre författares uppgift , utan anatomisk un- 

 dersökning, är så vida oriktig, att propagations- 

 organet, som författaren kallar blåsa (vesica) til- 

 lägges honan, då det likväl tillhörer hannen"*). 



Linné följer troget Artedi; men fäster föga 

 uppmärksamhet dervid att Artedi skiljer organet, 

 dit äggen afsättas och utvecklas, från sjelfva ma-» 



2) Lib. II, Cap. XIII. 



^) De Piscibus T. I, p. 229. 



*) Spcc. Piscium, p. 3. 



