2Bl 



Syngnatli. Ophidion, Linn. Syst. Nat. T, p. 417. 

 Fn. Sv. p. 1 3 1. G>iEL. Syst. I. 3, p. 1456. 

 — Retz. Fn. p. 3 1 2. — ■ Syngnathus teres 

 pinnis pectoralibus caudceque carens. Artedi 

 Gen. p. I. Syn. p. 2. Spec. p. i. — Die 

 Meerschlange, Bloch T. III, p. 1^6. Tab. gr, 

 fig. 3. — Le Syngnathe ophidion, La Ce- 

 PLDE Hist. Nat. des Poiss. T. II, p. 48. 

 Kallas: HafsTuUj Sjönål. 

 Beskrifning. Honan: Kroppen ormformig, 

 lång, smal och hoptryckt. Under buken, på 

 midten ligger en smal, och som det synes, af 

 sjeUVa huden bildad upphöjd, fin kant. Hufvu- 

 det, mindre utdraget än den nyssnämdes, är 

 smalt och mot spetsen starkt hoptryckt. Munnen i 

 ändan af hufvudet, mycket liten, starkt uppsku- 

 ren och den nedre, rörliga käken tillsluter mun- 

 öppningen som ett lock. Ögonen små, runda, 

 utstående, ligga något bakåt och på sidan af huf- 

 vudet; näsborrarne, som hafva sitt läge näia ögo- 

 nen, hafva hvardera tvenne öppningar. Inga 

 synliga tänder. Gällocken äro tillslutne; men 

 ofvan dessa äro tvenne hål för respirationen lika 

 nålstyng, ett på hvardera sidan i nacken. Hu- 

 den är slät och utan fjäll. Kroppen synes be- 

 stå af ringar på tvären i köttet. Anns ligger nå- 

 got närmare stjerlen än hufvudet. Sljerten slu- 

 tar sig uti en ytterst fin spets utan fena. Rygg- 

 fenan, den enda som finnes, ligger midt öfver 

 anus och har 34 nästan lika långa slrålben. 



Färg. Ryggen gröngul, sidorna stöta mer 

 i gult, som under buken blir ännu ljusare. Dmx 

 upphöjda kanten, som hos honan löper utåt den- 

 samma är mörk, nästan svart och liknar ett fint 

 hår. Ll^tiU sidorna löpa fyra, blåaktigt hvita slreck, 

 som afbrytas af kroppens färg. Deraf uppkomma 



K. Vet. Acad. Ilandl. t83/. '9 



