294 



Resultatet af de många egna iakttagelser och 

 undersökningar, jag härvid haft tillfälle att göra, 

 är följande: Omkring medlet af Juni månad, då 

 lugna och varma dagar inträffa, söker ålen grun- 

 da stränder med ler- eller mjuk sand-botten och 

 vass (Arundo phragmitis Linn.), der han samlar 

 sig. Han uppstiger derefter något ifrån bottnen, 

 ungefär i halfva vattnet, lindar sig spiralfor- 

 migt kring ett vass-strå och sätter kroppen uti 

 en rörelse, som gör att det vass-strå, kring hvil- 

 ket han är lindad, svänger sig pendellikt af och 

 ann. De ålar, som vid sådana tillfällen fångas, 

 hafva anusöppningen mycket svälld och derutur 

 flyter en mörkt gul, oljaktig vätska, närmast lik- 

 nande rofolja. Om en sådan ål öppnas, finnes 

 det franslika organet, till en del, fyldt af nä ra- 

 de vätska. Att denna är en verklig sädesvätska 

 slutar j,ag deraf, att densamma icke finnes uti 

 organet hos de ålar, som fiskas under vintern 

 och våren; att den först börjar visa sig mot lek- 

 tiden, som en tunn hvitaktig vätska, hvilken 

 mot lektiden tjocknar och får det beskrifna olj- 

 aktiga utseendet, samt försvinner alldeles efter 

 nämde tid. Rom har jag aldrig funnit, men tror 

 likväl att ålen genom äggläggning fortplantar sig; 

 ty då en sädesvätska påtagligen finnes, bör man 

 med full visshet kunna sluta dertill, att äfven äg§ 

 skola finnas, ehuru honorna af denna art kunna 

 vara ännu mer sällsynta än hannarna af vissa 

 andra fiskarter. Ofta har jag sett ålar med så 

 kallade ungar uti inelfvorna och någon gång i 

 sjelfva tarmboran (anus); men vid nogare gransk- 

 ning hafva de likväl alla befunnits vara intesti- 

 nalmaskar, Echinorhyncus tereticollis Rud., af 

 hvilka ålen ofta besväras. 



