295 



Fångst. Ålen fångas på mångfaldigt sätt. 

 i)e flesta erhållas i strömmar, der lanor eller 

 ålkistor äro anlaggde. Han nappar äfven begärligt 

 på krok eller sä kallad långref, då löjor, nors 

 eller metmask nyttjas till agn. Uti ryssjor och 

 mjärdar, som utställas i fisklekar, inkryper han 

 ofta, under det han söker den der afsatta rom- 

 men. Med ljuster hugges han någon gång för 

 eld om nätterna, äfven på dagen under lektiden. 

 Under hela året, så väl sommar som vinter, 

 likväl endast på dagen, då han ligger nedkrupen 

 i leran på sjöbottnen, hugges han i denna skär- 

 gård med så kalladt ålgel; en art ljuster bestå- 

 ende af tvenne utböjda bladformiga jern, emel- 

 lan hvilka 2 å 3 fina spetsar med hullingar äro 

 anbragta. Detta instrument fästes vid en 9 å 

 12 alnars lång stång, och då det nyttjas, ned- 

 stötes det på höft här och der i leran på sådana 

 ställen af sjöbottnen, der man förmodar ålen 

 ligga, som det heter i gra/. De ålar, hvilka 

 på sådant sätt fångas, få äfven namn af Grafål. 



Njtta. Uti enskilta hushållningen är ålen 

 af mycken nytta, emedan dess välsmakande kött 

 kan på flere sätt länge förvaras, utan att förlo- 

 ra smaken. Dess tillredningssätt är äfven mång- 

 faldigt; men, i hvilken form som helst blir det 

 alltid en hårdsmält och mindre helsosam föda. 

 Det är redan bekant, att ålen, på Island, Grön- 

 land, Ferröarna och det nordliga Norrige icke 

 fångas eller begagnas till mat. Flere menniskor, 

 äfven i andra länder, hafva en viss afsmak för 

 denna fisk och allmogen tror, ännu i denna dag, 

 att ålen är en nära slägtiqge till ormen. Måhända 

 var det af samma orsak, som han föraktades 

 i sjelfva Rom ^). Skinnet, som är mycket segt, 



®) Vos anguilla manet, long99 cogtiata coliibrae. Jvs. 



