3l2 



med att varsamt upplyfta stenarna i sjöstran- 

 den och med blotta händerna gripa dessa fiskar. 

 Sällan stå de likväl stilla, sedan stenen är upp- 

 lyftad, utan springa då fram och taga sin till- 

 flykt under närmaste sten, der de vanligen blif- 

 va gripne. 



Nytta. Till mat användes denna fisk ic- 

 ke härstädes, ej en gång till agn för andra 

 fiskar, hvartill han likväl skulle vara förträfflig, 

 i synnerhet för ål. Fångas han någon gång, 

 hvilket dock sällan händer, med not bland 

 annan fisk, så blir han alltid lagd bland afskrädet , 

 och utkastad för svinkreaturen. Köttet blir röd- 

 aktigt efter kokningen och är välsmakligt; men 

 den obetydliga storlek, som denna fisk uppnår, 

 gör att den anses icke löna mödan hvarken att 

 fånga eller anrätta. 



Hornskalle (Cottus Scorpius Linn.). 



Artm. Kroppen trindj mot stjertfenan af smal- 

 nande. Hufvudet plattj, mycket taggigt. 

 Öfre käken framstående. 

 R. 10—16. Br. 17. B. 4. A. 12. Stf. i5. 

 Längd: Hannen 6, honan 9 tum. 



Cottus scorpius, Linn. Syst. Nat. I, p. 4^2. Fn. 

 Sv. p. 1 1 5. Gmel. Syst. I, 3, p. 12 10. — 

 Retz. Fn. p. 328. — Cottus alepidotus, ca- 

 pite polyacantho, maxilla superiore paullo 

 longiore, Artedi Gen. p. 49* Spec. p. 86. 

 Syn. p. 77. — Der Seeskorpion, Bloch T. 

 II, p. 26, Tab. 40' — Le Cotte Scorpion, 

 La Gepéde Hist. Nat. des Poiss., T. III, p. 

 236. — Der gemeine Seeskorpion, Faber, 

 Fische Islands, p. 120. — Le Chaboisseau 

 de mer commun, Cuv. Hist. Nat. des Poiss., 

 T. IV, p. 160, pl. 40. 



Kallas: 



