357 



Förlusten, vid 2 års ålder, af en vårdande 

 mor, ersattes kanske alltför välmenande af hans 

 faders fördubblade omsorger , hvilka på detta 

 enda barn öfverflyttades med hela den ömhet, 

 som förut varit delad mellan maka och son. 

 Härigenom vann denne en af den faderliga kär- 

 leken brådskyndad utveckling; lätt framkallad 

 genom de snille-gåfvor hos sonen, som endast af- 

 vaktade väckelse, för att sjelfve bereda sig näring 

 och värde. 



Ett frejdadt namn, som i mer än 4^0 år 

 burits af hans fäder på de utmärktaste platser 

 i statens värf och krigets bragder, jemfördt med 

 ett möderne, som räknade sig i slägtskap med 

 Skottlands fordna Konungahus: allt detta förfelade 

 icke, attfiamkalla begreppen om hög härkomst, som 

 af den tidens uppfostran säkert icke förqväfdes, 

 och hvilkens betydelse icke kunde undandöljas 

 för den snillrike ynglingen, redan i sin vagga 

 omgifven af detta slags hyllning. Härifrån här- 

 ledde sig sannolikt det utseende af beräknad för- 

 nämhet, som likt andra uppfostringens vanor, 

 häftade vid hans personlighet, äfven sedan för- 

 domarnes tid var förbi. 



Andra omständigheter bidrogo tillika, att 

 utbilda denna ungdomliga mognad, som stun- 

 dom icke utan svårighet lemnar rum för den 

 manliga. Vid 10 års ålder, skickad med egen 

 handledare till XJpsala Academi, blef han in- 

 förlifvad med den ännu der befindtliga adeli- 

 ga nationen, upptagen i Collegium Skyttianum, 

 och uppmanad att visa sina tidiga snillegåfvor 

 vid conventer, i disputations-acter, tal m. m., 

 hvilka ofta höllos inför Konungen. Gustaf III 

 uppmuntrade denna inrättning, som det synes, 

 både af böjelse och beräkning. Man toide kun- 

 nat anse en sådan krets af de högre famil- 



