^58 



jernas ättlingar, såsom en plant-skola, inom 

 hvilken monarken gjorde sitt val, än af lof- 

 Yande prydnader ät sitt hof, än, och ofta med 

 detsamma, af ämnes-svenner förde embeten, som 

 närmast omgifva thronen. Härtill fordrades lika- 

 ledes den tiden, att ynglingen förut pröfvat sina 

 anlag inom militärståndet, till vinnande af skick 

 och hållning. Den unge Fleming blef ock, i 

 enlighet härmed, vid ii års ålder, Fändrik i 

 Lif-gardet. Sådant hindrade honom likväl icke 

 att fortsätta sina studier vid universitetet; men 

 frikallade tilläfventyrs från de lärdomsprof, som 

 under andra omständigheter otvifvelaktigt affor- 

 drats en yngling, bestämd för den civila embets- 

 manna-banan, och till hvilka Fleming säkert 

 icke varit oberedd. I stället blef han, 1787, ut- 

 nämd till Löjtnant vid Gardet, och gjorde de 

 följande åren garnisons-tjenst i Götheborg, Carls- 

 krona m. fl. st.; till dess han, 1790, begärde af- 

 sked ur krigstjensten." 



Nu begagnade han sig af den vunna ledig- 

 heten, att, med ökad omtajika utvidga sina kun- 

 skaper vid Universitetet; äfvensom han, genom 

 slägt-förhållanden och sitt angenäma väsende, 

 snart vann inträde i den krets af vittra och lär- 

 de, som på den tiden räknade ibland sig ett 

 icke ringa antal af de äldre adeliga slägterna. 

 Sålunda bereddes den vittre ynglingen tillfällen 

 att ådagalägga sina tidiga gåfvor såsom talare; 

 och en Oration öfver Gustaf III:s död, på den 

 studerande ungdomens vägnar i Upsala, 1792, 

 förskaffade honom det första offentliga bifall. ;*(. 



Härefter kallades Fleming, J']q4j tiH ^^" 

 yalier hos H. K. H. Hertiginnan, sedermera 

 Drottning Hedvig Elisabeth Charlotta: en Fur- 

 stinna, hvars höga bevågenhet han lätt förvärfva- 

 de, och hvars sanna vänskap han genom tid och skif* 



